ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року	Львів	Справа № 380/1498/23 пров. № А/857/6204/23	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
Головуючого судді                                                 Сеника Р.П.,  
суддів                                                                       Онишкевич Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 березня 2023 року у справі № 380/1498/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій,-
суддя в 1-й інстанції -Кедик М.В., час ухвалення рішення - 02.03.2023 року, місце ухвалення рішення - м. Львів, дата складання повного тексту рішення - 02.03.2023 року,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 03.01.2023 № 134550018028 про відмову ОСОБА_1 в переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1  на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України від 16.02.1993 № 3723 "Про державну службу", п.п. 10, 12 Закону України від 10.12.2015 № 889 "Про державну службу" на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 27.12.2022 № 6 та про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) від 27.12.2022 № 6, виданих Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради, з часу звернення, а саме з 28.12.2022 з урахуванням виплачених сум.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ОСОБА_1 з 28.06.2022 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 28.12.2022 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про переведення її з пенсії за віком на пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу". Однак, у відповідь отримала відмову в переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу", викладену у рішенні Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області від 03.01.2023 №134550018028. Рішення мотивоване недостатністю стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.  Вважає таке рішення протиправним, що порушує її законні права та інтереси.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02 березня 2023 року у справі № 380/1498/23 позовні вимоги задоволено. Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права. В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що за даними трудової книжки позивачка працювала в органах місцевого самоврядування. Тобто, в період роботи в органах місцевого самоврядування ОСОБА_1 обіймала посади, за якими після 04.07.2001 присвоювались ранги посадової особи місцевого самоврядування, а не ранги державного службовця, такі посади з 04.07.2001 не відносяться до категорій посад державних службовців, а тому, періоди роботи в органах місцевого самоврядування не зараховуються до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до Закону №3723. Просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 березня 2023 року у справі № 380/1498/23 та відмовити у задоволенні позовних вимог.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що на момент звернення позивача до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у неї були наявні умови, які необхідні для переведення на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ "Про держану службу" на підставі п.п. 10, 12 Закону України від 10.12.2015 № 889 № "Про державну службу".
Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 16.05.2022 призначена пенсія за віком відповідно до  Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
ОСОБА_1 28.12.2022 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області з заявою  щодо переведення на пенсію за Законом України "Про державну службу".  
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 03.01.2023  № 134550018028 відмовлено в переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" на підставі заяви від 28.12.2022 ОСОБА_1 .
У рішенні вказано, що згідно із записами трудової книжки НОМЕР_1 від 26.01.2007 ОСОБА_1 працює в органах місцевого самоврядування з 17.03.2005 по 01.01.2007 та з 26.01.2007 по теперішній час. 17.03.2005 ОСОБА_1 прийняла присягу посадової особи місцевого самоврядування, присвоєно 13 ранг посадової особи місцевого самоврядування. 16.10.2019 присвоєно 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування, тому вищезазначені періоди не підлягають зарахуванню до стажу державної служби.
Відповідно до записів у трудовій книжці, позивач:
17.03.2005 призначена на посаду спеціаліста і категорії відділу соціально-економічного розвитку (розпорядження Сихівської районної адміністрації 17.03.2005 № 63-к);
17.03.2005 склала Присягу посадової особи місцевого самоврядування та присвоєно 6 категорію, 13 ранг посадової особи місцевого самоврядування;
01.01.2007 звільнена із займаної посади у зв`язку із реорганізацією та скороченням (розпорядження Сихівської районної адміністрації 28.12.2006 № 192-к);
26.01.2007 прийнято на посаду головного спеціаліста відділу житлового господарства Галицької районної адміністрації (розпорядження Галицької районної адміністрації 29.01.2007 № 910-к);
01.03.2007 продовжений строковий трудовий договір (контракт) на посаду головного спеціаліста відділу житлового господарства Галицької районної адміністрації (розпорядження Галицької районної адміністрації 01.03.2007 № 21 -к);
16.04.2007 прийнята на посаду спеціаліста 1 категорії відділу соціально-економічного розвитку Галицької районної адміністрації (розпорядження Галицької районної адміністрації 16.04.2007 № 37-к);
21.05.2007  продовжений строковий трудовий договір на посаду спеціаліста 1 категорії відділу соціально-економічного розвитку Галицької районної адміністрації (розпорядження Галицької районної адміністрації 21.05.2007 № 50-к);
22.06.2007 призначена на посаду спеціаліста 1 категорії відділу соціально-економічного розвитку Галицької районної адміністрації як переможця конкурсу Посада віднесена до VI (шостої) категорії посад (ЗУ "Про службу в органах місцевого самоврядування ст.ст. 10,14) (розпорядження Галицької районної адміністрації 21.05.2007 № 50-к); присвоєно 13 ранг посадової особи місцевого самоврядування 6 категорії посад;
12.11.2007 переведена з 12.11.2007 зі спеціаліста 1 категорії відділу соціально-економічного розвитку на вищу вакантну посаду головного спеціаліста відділу соціально-економічного розвитку як таку, що перебувала у кадровому резерві на цю посаду (розпорядження Галицької районної адміністрації 08.1 1.2007 № 105-к);
22.06.2009 присвоєно 12 ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах 6 категорії посад (розпорядження Галицької районної адміністрації 22.06.2009 № 98-к);
22.06.2010 присвоєно 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах 6 категорії посад (розпорядження Галицької районної адміністрації 21.06.2010 № к-117);
16.10.2012  переведена із займаної посади головного спеціаліста відділу соціально-економічного розвитку на вищу посаду начальника відділу соціально-економічного розвитку, як таку що перебувала в кадровому резерві на цю посаду (розпорядження Галицької районної адміністрації 16.10.2012 № к-176); збережено 1 1 ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах 5 категорії. На цій посаді працює по цей час.
16.10.2017 присвоєно 10 ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах 5 категорії посад (розпорядження Галицької районної адміністрації 03.10.2017 № 135-к);
16.10.2019 присвоєно 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах 5 категорії посад (розпорядження Галицької районної адміністрації 04.10.2019 № 189-к).
Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.
З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби визначені Законом України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 (далі - Закон №889-VIII) відповідно до статті 90 якого пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Пунктом 10 розділу XI «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №889-VIII встановлено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно з пунктом 12 розділу XI «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, розділом XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.
Згідно з частиною 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом 1 частини першої статті 28 Закону №1058-IV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Отже, з аналізу наведених норм вбачається, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Аналогічна позиція щодо застосування вищезазначених норм матеріального права висловлена у постановах Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №569/350/17, від 03.07.2018 у справі № 586/965/16-а та від 10.07.2018 у справі №591/6970/16-а, від 17 травня 2021 року у справі № 607/5615/17.
Механізм обчислення стажу державної служби визначено Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України від 25 березня 2016 року № 229, згідно з пунктом 4 якого до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».
Згідно з пунктом 6 вказаного Порядку стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону.
Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, встановлених на той час законодавством.
Тобто, стаж державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 обчислюється відповідно до законодавства, що діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ними передбачені.
Стаж державної служби до набрання чинності Законом №889-VIII обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283, відповідно до пункту 2 якого до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.
Крім цього, відповідно до пункту 3 цього Порядку до стажу державної служби включається також час роботи на посадах службовців в органах, зазначених у пункті 2 цього Порядку і додатку до нього, якщо при просуванні по службі вони зайняли посади державних службовців.
В подальшому у пункті 4 частини 2 статті 46 Закону №889-VIII закріплено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».
Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування визначає Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 № 2493-ІІІ (далі - Закон № 2493-ІІІ).
Відповідно до статті 2 Закону № 2493-ІІІ посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.
Посади в органах місцевого самоврядування віднесені до відповідних категорії посад статтею 14 Закону № 2493-ІІІ.
Згідно з статтею 22 Закону № 2493-ІІІ до стажу служби в органах місцевого самоврядування зараховується період роботи на посадах, на які поширюється дія цього Закону, а також на посадах і в органах, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.
Відповідно до трудової книжки позивач:
17.03.2005 призначена на посаду спеціаліста і категорії відділу соціально-економічного розвитку (розпорядження Сихівської районної адміністрації 17.03.2005 № 63-к);
17.03.2005 склала Присягу посадової особи місцевого самоврядування та присвоєно 6 категорію, 13 ранг посадової особи місцевого самоврядування;
01.01.2007 звільнена із займаної посади у зв`язку із реорганізацією та скороченням (розпорядження Сихівської районної адміністрації 28.12.2006 № 192-к);
26.01.2007 прийнято на посаду головного спеціаліста відділу житлового господарства Галицької районної адміністрації (розпорядження Галицької районної адміністрації 29.01.2007 № 910-к);
01.03.2007 продовжений строковий трудовий договір (контракт) на посаду головного спеціаліста відділу житлового господарства Галицької районної адміністрації (розпорядження Галицької районної адміністрації 01.03.2007 № 21 -к);
16.04.2007 прийнята на посаду спеціаліста 1 категорії відділу соціально-економічного розвитку Галицької районної адміністрації (розпорядження Галицької районної адміністрації 16.04.2007 № 37-к);
21.05.2007  продовжений строковий трудовий договір на посаду спеціаліста 1 категорії відділу соціально-економічного розвитку Галицької районної адміністрації (розпорядження Галицької районної адміністрації 21.05.2007 № 50-к);
22.06.2007 призначена на посаду спеціаліста 1 категорії відділу соціально-економічного розвитку Галицької районної адміністрації як переможця конкурсу Посада віднесена до VI (шостої) категорії посад (ЗУ "Про службу в органах місцевого самоврядування ст.ст. 10,14) (розпорядження Галицької районної адміністрації 21.05.2007 № 50-к); присвоєно 13 ранг посадової особи місцевого самоврядування 6 категорії посад;
12.11.2007 переведена з 12.11.2007 зі спеціаліста 1 категорії відділу соціально-економічного розвитку на вищу вакантну посаду головного спеціаліста відділу соціально-економічного розвитку як таку, що перебувала у кадровому резерві на цю посаду (розпорядження Галицької районної адміністрації 08.1 1.2007 № 105-к);
22.06.2009 присвоєно 12 ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах 6 категорії посад (розпорядження Галицької районної адміністрації 22.06.2009 № 98-к);
22.06.2010 присвоєно 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах 6 категорії посад (розпорядження Галицької районної адміністрації 21.06.2010 № к-117);
16.10.2012  переведена із займаної посади головного спеціаліста відділу соціально-економічного розвитку на вищу посаду начальника відділу соціально-економічного розвитку, як таку що перебувала в кадровому резерві на цю посаду (розпорядження Галицької районної адміністрації 16.10.2012 № к-176); збережено 1 1 ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах 5 категорії. На цій посаді працює по цей час.
16.10.2017 присвоєно 10 ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах 5 категорії посад (розпорядження Галицької районної адміністрації 03.10.2017 № 135-к);
16.10.2019 присвоєно 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах 5 категорії посад (розпорядження Галицької районної адміністрації 04.10.2019 № 189-к).
Враховуючи вказані законодавчі положення, оскільки позивач працював на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначені період роботи підлягають зарахуванню до стажу державної служби позивача, що дає право на пенсійне забезпечення у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.
Аналогічний висновок щодо застосування вищенаведених норм права у подібних правовідносинах викладений у постановах Верховного Суду від 22 листопада 2018 року у справі №500/6640/16, від 10 лютого 2021 року у справі №825/1453/18, від 12 квітня 2021 року у справі №591/3924/16-а.
За встановлених обставин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зарахування до стажу державної служби періоди роботи позивача в органах місцевого самоврядування, які протиправно не враховано Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області під час вирішення питання про переведення позивача на інший вид пенсійного забезпечення та як наслідок прийнято протиправне рішення, яке підлягає скасуванню.
Щодо нарахування позивачу пенсії державного службовця з урахуванням довідок про складові заробітної плати, то суд апеляційної інстанції зазначає, що порядок призначення пенсій згідно з Законом № 889-VIII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб».
Пунктом 4 вказаного Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб передбачено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:
посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);
розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;
у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 року, середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 року на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 року, а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 року на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 року як за повний місяць;
матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.
За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.
Пунктами 5 та 6 Порядку № 622 передбачено, що форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики. У разі ліквідації державного органу довідку видає орган, який є правонаступником, а в разі його відсутності чи перейменування (відсутності) посад, у тому числі відсутності відповідних посад державної служби, довідка видається у порядку, встановленому Мінсоцполітики за погодженням із Нацдержслужбою.
Вимоги до форми довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям встановлені постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.02.2017 за № 180/30048.
Такими довідками є:
про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років);
про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь- які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією);
про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.
На всі види оплати праці, включені в довідку, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Всі відображені в довідках види оплати праці є складовими частинами заробітної плати позивача, з якої сплачені внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, тому вони мають братися до уваги при розрахунку розміру пенсії позивача.
Такий висновок узгоджується з положеннями пункту 1 частини першої статті 41 Закон №1058-ІV, відповідно до якої до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.
Стосовно доводів скаржника про неможливість врахування довідок про складові заробітної плати з огляду на те, що в них зазначена заробітна плата працівників органів місцевого самоврядування, які не віднесено до посад державної служби, то колегія суддів їх вважає необгрунтованими, оскільки видані довідки складені за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», та містять відображення складових заробітної плати: посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років, на які нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Такі довідки також відповідають вимогам Порядку № 622, видані за посадою начальник відділу, період роботи на якій підлягає зарахуванню позивачу до стажу державної служби.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 27.12.2022 № 6 та довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) від 27.12.2022 № 6 є документами, які підтверджують нарахований заробіток позивача під час роботи у органах місцевого самоврядування, стаж роботи в яких зарахований до періоду державної служби, а тому підлягають врахуванню відповідачем для визначення розміру пенсії позивача.
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх. У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими. Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір розподілу не підлягає.
Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 березня 2023 року у справі № 380/1498/23 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Р. П. Сеник 	
судді	 	Т. В. Онишкевич 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк  	
Повне судове рішення складено 26.06.2023 року