УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2023 року
м. Київ
справа № 554/3666/20
провадження № 51 - 3550 ск 23
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 ,   ОСОБА_3 ,  
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 18 травня 2023 року, 
встановив:
Як вбачається із касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень,ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 28 лютого 2022 рокувідмовлено у задоволенні скарги  ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого від 
28 травня 2021 року про закриття кримінального провадження
№ 12019120070002038 від 30 серпня 2019 року.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді,  ОСОБА_4 оскаржив її в апеляційному порядку.
Ухвалою  Полтавського апеляційного суду від 18 травня 2023 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 28 лютого 2022 року, оскільки вказана ухвала слідчого судді переглянута апеляційним судом 20 березня 2023 року за його апеляційною скаргою та за результатами вказаного апеляційного розгляду вона залишена без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без зміни.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про перевірку рішення суду апеляційної інстанції у касаційному порядку.
Відповідно до пунктів 3, 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються: судове рішення, що оскаржується, обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.
Наведене обґрунтування вимог ОСОБА_4 викладено без урахування вимог 
ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, та положень ч. 1 ст. 438 КПК України, якою регламентовано, що підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному суді є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3)невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
При цьому, при вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 вказує на незаконність ухвали Полтавського апеляційного суду від 18 травня 2023 року, проте,всупереч наведеним положенням процесуального закону, не зазначає на конкретні порушення закону, з урахуванням положень ст. 438 КПК України, які були б допущені судом апеляційної інстанцій при винесенні судового рішення та не конкретизує, у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого судом рішення і  чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом ухвали апеляційного суду згідно з ч. 1 ст. 438 КПКУкраїни та з огляду на положення статей 370,404,412-414, 419 цього Кодексу.
Крім того, ОСОБА_4 у вступній частині касаційної скарги вказує, що вона подана на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 18 травня 2023 року, проте в мотивувальній її частині зазначає про необхідність скасування також ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 28 лютого 2022 року та ухвали Полтавського апеляційного суду від 20 березня  2023 року, які згідно ст. 424 КПК України не є предметом касаційного оскарження, чим допускає протиріччя.
Крім цього, згідно ст. 436 КПК України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Проте вимоги  ОСОБА_4 до суду касаційної інстанції не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК України та містять суперечності, оскільки він просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвали Полтавського апеляційного суду та рішення слідчого у даному кримінальному провадженні та винести нове рішення.
Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання виправленої касаційної скарги.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_4  залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків - п`ятнадцять   днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                              ОСОБА_2                                         ОСОБА_3