Номер провадження: 22-ц/813/3633/23 
Справа № 520/10677/15-ц
Головуючий у першій інстанції Луняченко В.О.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого                        Сегеди С.М.,
суддів:                 Драгомерецького М.М.,
                               Дришлюка А.І.,
               за участю секретаря:        Хухрова С.В.,

розглянувши успрощеному судовому засіданні, у відсутність учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 23.10.2020 року та на постанову Одеського апеляційного суду від 06.06.2022 року у справі за поданням Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області - Колечка Дмитра Миколайовича про примусове проникнення до житла, заінтересована особа - ОСОБА_4 (боржник),
  
встановив:

16.10.2020 року приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. звернувся до суду із клопотанням про примусове проникнення до житла, заінтересовані особи: ОСОБА_4 (боржник), Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі – ТОВ «ОТП Факторинг Україна») (стягувач) (а.с.1-4).
В обґрунтування заяви було зазначено, що рішенням Київського районного суду м.Одеси від 29.06.2016 року частково  задоволено позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про стягнення заборгованості за кредитним договором № CM-SME-503/220/2008 від 04.08.2008 року та задоволені зустрічні позовні вимоги.
Однак 21.06.2017 рішенням Апеляційного суду Одеської області рішення Київського районного суду м. Одеси від 29.06.2016 року, в частині відмови у задоволенні позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про стягнення заборгованості за кредитним договором № CM-SME-503/220/2008 від 04.08.2008 року з ОСОБА_1 та розподілу судових витрат - скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення - про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором №CM-SME-503/220/2008 від 04.08.2008 року у розмірі 80145,85 доларів США, що з урахуванням курсу валют на 23.02.2015 року складало суму 2232742,68 грн., та пеню за прострочення виконання зобов`язань за період з 25.12.2014 року по 23.02.2015 року у розмірі 190920,39 грн., а всього 2423663,07 грн., також стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судовий збір у розмірі 7673,40 грн. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ЗАТ «ОТП Банк», треті особи – ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_1 про визнання припиненим договору поруки відмовлено у повному обсязі. 
В іншій частині судове рішення залишено без змін.
На даний час на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. перебуває зведене виконавче провадження № 61259064 до складу якого входять виконавчий лист № 520/10677/15, виданий Київським районним судом м. Одеси, 03.02.2020 року. 
Приватний виконавець зазначив, що боржник належним чином ознайомлена з постановою про відкриття виконавчого провадження та іншими матеріалами справи, однак, до теперішнього часу рішення суду в повному обсязі - не виконано, боржник ОСОБА_4 жодного разу не намагалась сплатити заборгованість за кредитами або вчинити інші дії спрямовані на добровільне самостійне виконання судового рішення.
Факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням, є об`єктивним наявним та доведеним, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження наданими до справи.
Для погашення заборгованості за вищевказаними виконавчими документами стягнення звернуто на трикімнатну квартиру загальною площею 141,0 кв.м, житловою площею 72,3 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності боржнику ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , та передана в іпотеку ТОВ «ОТП Факторинг Україна».
Разом з цим, потрапити до квартири за вищезазначеною адресою для огляду її всередині та можливості демонстрації потенційним покупцям, які зареєструвалися у системі електронних торгів арештованим майном СЕТАМ, — неможливо, оскільки боржник не надає доступу виконавцю до квартири, незважаючи на неодноразові попередження, вимоги, тощо. 

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 23.12.2020 року подання Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Д.М. про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника ОСОБА_4  було задоволено (а.с.77-79). 
Постановою Одеського апеляційного суду від 06.06.2022 року ухвала Київського районного суду м. Одеси від 23.10.2020 року залишена без змін (а.с. 165-171).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої  ОСОБА_3 , на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 23.10.2020 року та на постанову Одеського апеляційного суду від 06.06.2022 року у справі за поданням Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області - Колечка Дмитра Миколайовича про примусове проникнення до житла, заінтересована особа -  ОСОБА_4 (боржник), ставлять питання про скасування вищевказаних судових рішень та прийняття постанови, якою відмовити  у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Д.М. про примусове проникнення до житла (а.с.174-181).

Вирішуючи питання про слухання справи в порядку спрощеного позовного провадження, у відсутність учасників справи, колегія суддів виходить із того, що всі учасники справи належним чином повідомлені про час і місце судового засідання (а.с.217-220), у тому числі відповідачі у справі ОСОБА_4 і ОСОБА_1 , оскільки за місцем свого проживаеня і реєстрації відсутні (а.с.223-228).
Колегія суддів також зазначає, що у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).        
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Таким чином, розгляд даної справи здійснений 05.04.2023 року в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, у відсутність учасників справи, оскільки учасники справи повідомлені про час і місце судового засідання належним чином, про що вказано вище. Разом з тим, у зв`язку із перебуванням судді колегії суддів Драгомерецького М.М. у відпустці з 17 по 21 квітня 2023 року (а.с.75), повний текст судового рішення складений 24.04.2023 року, тобто у перший робочий день після виходу судді Драгомерецького М.М. на роботу.

Крім того, відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосудді, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Явка сторони до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а тому перешкоди для розгляду справи в даному випадку відсутні. 
Враховуючи вищенаведене, а також те, що дана справа перебуває на розгляді суду апеляційної інстанції тривалий час (а.с. 210), від учасників справи не надходило заяв або клопотань про відкладення слухання справи, колегія суддів вирішила дану справу розглядати судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами, у відсутність учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Д.М. про примусове проникнення до житла, заінтересовані особи: ОСОБА_4 (боржник), ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (стягувач), надійшло до Київського районного суду м. Одеси 16 жовтня 2020 року.
До судового засідання заявник подання - приватний виконавець Колечко Д.М. надав заяву про розгляд подання за його відсутністю, в якій його підтримав та просив його задовольнити.

Вирішуючи питання по вищевказаному поданню, суд першої інстанції виходив із того, що всі учасники справи повідомлені належним чином про час і місце судового засідання.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів, проте, судом не було враховано, що при зверненні приватного виконавця із вищевказаним поданням, ним не було вказано в поданні всіх вищевказаних осіб, чиїх прав, обов`язків та інтересів може стосуватись примусове проникнення до житла, право користування яким мають також інші особи, в даному випадку апелянти по справі.
Такого висновку колегія судів дійшла, виходячи з наступного. 
Так, згідно відомості №М4-288265-ф/л про зареєстрованих осіб у житловому будинку підтверджується факт реєстрації ОСОБА_1 , 1956 р.н., ОСОБА_2 , 1988 р.н. та малолітньої ОСОБА_3 , 2015 р.н. у квартирі АДРЕСА_2 .
Тобто, вирішивши питання надання дозволу на проникнення до житла осіб, які не були залучені до участі у справі, суди фактично позбавили цих осіб права надати свої пояснення та докази.
В поданні зазначено, що приватний виконавець неодноразово намагався потрапити до житла боржника за вказаною адресою, але всі рази двері до квартири було зачинено, що підтверджується актами державного виконавця. Враховуючи викладене, рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від його виконання та не вживає заходів щодо виконання рішення. При цьому, у державного виконавця відсутня можливість у повному обсязі встановити стан виконання рішення через неможливість потрапити до житла, яке належить на праві приватної власності боржнику ОСОБА_4 .
Вирішуючи дане подання, судом першої інстанції не прийнято до уваги, що приватним виконавцем не надано достатніх доказів на підтвердження належного повідомлення боржника та осіб, які проживають у квартирі АДРЕСА_2 про вчинення виконавчих дій та необхідності примусового проникнення до цього житла.

Доводи заявників апеляційної скарги про те, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на час розгляду справи в апеляційній інстанції вже не був учасником виконавчого провадження, так як згідно договору факторингу № б/н від 01.11.2021 року, укладеного між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «УКРТЕХФІНАНС» (далі - ТОВ «ФК «УКРТЕХФІНАНС») до ТОВ «ФК «УКРТЕХФІНАНС» перейшли права кредитора за кредитним договором № SМ- 8МЕ503/220/2008 від 04 08.2008 року, так як на час постановлення оскаржуваної ухвали суду і її перегляді в апеляційному порядку питання про заміну стягувача у виконавчому провадженні вирішено не було.
Так, після переходу прав стягувача до ТОВ «ФК «УКРТЕХФІНАНС» постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. від 18.11.2021 року зупинено виконавче провадження №61231664 про стягнення боргу з ОСОБА_4 , так як необхідно вирішити питання про заміну стягувача у виконавчому провадженні (а.с.192).

Крім того, колегією суддів при прийнятті оскаржуваної постанови від 06.06.2022 року не було враховано, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 08.04.2021 року у справі №520/10677/15 було відмовлено у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Д.М. про встановлення порядку виконання рішення Київського районною суду м. Одеси від 29.06.2016 року у справі №520/10677/15 шляхом надання дозволу на примусову реалізацію (продаж) на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження нерухомого майна боржника - ОСОБА_4 , а саме: квартири, яка складається з трьох кімнат, загальною площею 141,0 кв.м, житловою площею 72,3 кв.;л, за адресою: кв. АДРЕСА_2 , з якій зареєстрована малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без дотримання попереднього дозволу органу опіки та піклування (а.с.193-195).
Вказана ухвала Київського районного суду м. Одеси від 08.04.2021 року набрала законної сили.
Тобто вище наведеними доводами підтверджується, що ухвала Київського районного суду м. Одеси від 23.10.2020 року та постанова Одеського апеляційного суду від 06.06.2022 року прийняті без повного з`ясування всіх обставин справи та без повідомлення всіх осіб права ті інтереси яких порушуються такими судовими рішеннями.
При цьому, судами не було враховано, що згідно ст. 311 ЦК України передбачено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.
За змістом наведених вище норм законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.
Кожен має право на повагу та недоторканність житла, захист таких прав є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Вказані міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції У країн л є частиною національного законодавства України.
Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

За змістом ст. 370 ЦПК України якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави. У випадку відкриття апеляційного провадження за такою скаргою суд апеляційної інстанції може зупинити дію раніше прийнятого ним судового рішення та рішення суду першої інстанції, що оскаржується. За результатами розгляду апеляційної скарги суд приймає постанову відповідно до статті 382 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано раніше прийняту постанову суду апеляційної інстанції. Суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи. Суд відмовляє у відкритті провадження за апеляційною скаргою, поданою відповідно до частини першої цієї статті, якщо суд розглянув наведені у ній доводи під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Згідно ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги мас право:
залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення;
скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення:
визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених дим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині;
скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково;
скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю;
скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої і інстанції;
у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-7 частини першої цієї статті.

Оскільки, відповідно до п. 4 ч.3 ст. 376 ЦГІК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування апеляційним судом судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі, то слід дійти висновку про те, що чинним законодавством імперативно передбачено, що у випадку, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі, це є обов`язковою підставою для скасування апеляційним судом судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.
В даному випадку задовольняючи клопотання приватного виконавця Колечко Д.М. суд першої інстанції фактично прийняв рішення про права, свободи та інтереси осіб, які мають користуватись житлом, на примусове проникнення до якого було надано подання.

Крім викладеного, колегія суддів зазначає, що в оскаржуваній ухвалі суд дав згоду на примусове проникнення до житла для огляду його всередині та можливості демонстрації потенційним покупцям, які зареєструвалися у системі електронних торгів арештованим майном СЕТАМ, за адресою:  АДРЕСА_1 . При цьому суд вказав, що дана квартира належить на праві приватної власності боржнику ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ).
Однак матеріали справи не мають доказів того, що дана квартира належить на праві приватної власності ОСОБА_4 і крім того матеріали справи не мають доказів подання приватного виконавця або іншої особи щодо примусового проникнення до квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
У разі, якщо суд допустив помилку при написанні адреси житла, до якого належить примусово проникнути, то матеріали справи не мають ухвали про виправлення описки в судовому рішенні, не дивлячись на те, що з моменту постановлення оскаржуваної ухвали пройшло майже два з половиною роки.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів зазначає, що заявники апеляційної скарги надали суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх заперечень проти подання приватного виконавця, оскаржуваних судових рішень та доводів апеляційної скарги.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувані ухвала Київського районного суду м. Одеси від 23.10.2020 року та постанова Одеського апеляційного суду від 06.06.2022 року не відповідають зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги їх спростовують, оскільки вищевказані судові рішення ухвалені не у відповідності до вимог процесуального права.
У зв`язку з цим, апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржувані судові рішення суду – скасувати і прийняти постанову, якою відмовити  у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Д.М. про примусове проникнення до житла: квартири, загальною площею 141,0 кв.м., житловою площею 72,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 – 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,
постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 23.10.2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 06.06.2022 року скасувати.
Прийняти постанову, якою відмовити  у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича про примусове проникнення до житла: квартири, загальною площею 141,0 кв.м., житловою площею 72,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 24.04.2023 року.

Судді Одеського апеляційного суду:        С.М. Сегеда        

       М.М. Драгомерецький

                                                                               А.І. Дришлюк