ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2871/23 Справа № 221/5543/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Писанець Н.В. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.
суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом, 
-за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області
на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 17 грудня 2021 року, -
ВСТАНОВИВ:
       ІСТОРІЯ СПРАВИ 
19 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Волноваського районного суду Донецької області з позовом до Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просила стягнути недоотриману пенсію в порядку спадкування за законом.
Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з грошових виплат у вигляді недоотриманої пенсії померлого. Заповіт померлим складено не було, тому вона є спадкоємцем першої черги і є єдиним спадкоємцем. 15.01.2021 року приватним нотаріусом Маріупольського міського округу Бедненко С.В. позивачу було видане свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з недоотриманої пенсії у розмірі 47 905,12 грн., згідно з відомостями наданими Волноваським ОУПФУ та яка знаходиться на рахунку в Волноваському об`єднаному управління Пенсійного фонду України Донецької області. Звернувшись з заявою щодо виплати недотриманої пенсії померлого батька у сумі 47 905,12 грн, їй було сплачено на картковий рахунок лише частину недоотриманої пенсії у сумі 27 296,53 грн., що підтверджується чеком видачі готівки та випискою по картковому рахунку. Звернувшись до ОУПФУ про виплату недоотриманої пенсії батька, їй було роз`яснено, що Пенсійний фонд відповідно до статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплатив недоотриману пенсію за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Виплату недоотриманої пенсії проведено у відповідності до цієї статті. У наданні інформації щодо розміру нарахованої, але не виплаченої заборгованості з пенсії померлого ОСОБА_2 Волноваським ОУ ПФУ позивачу відмовлено. 
Тому позивач просила стягнути з Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на її користь грошові кошти у вигляді недоотриманої пенсії за життя ОСОБА_2 у розмірі 20 608,59 грн.
Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 30 серпня 2021 року відкрито провадження та вирішено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження.
Ухвалою від 24 вересня 2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.
Ухвалою суду від 11 листопада 2021 було замінено відповідача по справі з Волноваського об`єднаного управління пенсійного фонду України в Донецькій області на належного відповідача Головне управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області.
       КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ
17 грудня 2021 року рішенням Волноваського районного суду Донецької області позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом задоволено.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь  ОСОБА_1  залишок недоотриманої суми пенсії за період з 20.01.2018 по 30.06.2018 рік, яка входить до складу спадщини та належала її батьку ОСОБА_2 , у розмірі 20 608 грн. 59 коп. 
Вирішено питання щодо судового збору.
       КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
У січні 2023 року, не погодившись із вказаним рішенням, відповідачем Головним управлінням Пенсійного фонду в Донецькій області подано апеляційну скаргу, в якій він просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального права, зазначені в ньому обставини не відповідають дійсності.
Вважає, що розмір недоотриманої пенсії розраховується з дня звернення та виплачується не більше ніж за три роки.
Зазначає, що заява про виплату недоотриманої пенсії, що увійшла до складу спадщини, була подана 21.01.2021 року. Позивачу виплачена недоотримана пенсія в сумі 27 296, 53 гривень за період з 20.01.2018 року по 30.06.2018 року з урахуванням вимог ч.3 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за три роки до дня звернення з відповідною заявою.
Також відповідач вважає, що в даному випадку ним в силу положень ст.81 ЦПК України доведено правомірність своїх дій щодо застосування до спірних правовідносин ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки за життя ОСОБА_2 не вживав заходів, спрямованих на своєчасне отримання нарахованої пенсії. Проте, на зазначені обставини суд уваги не звернув.
АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Від інших учасників справи письмових заперечень на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України не надходило.
       ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України  апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, ціна позову  складає 20 608,59 гривень, що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.
Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.01.2021 року, виданого приватним нотаріусом Маріупольського нотаріального округу Донецької області Бедненко С.В., спадкоємцем до зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії в розмірі 47 905,12 грн.
З листа Волноваського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області вбачається, що Пенсійний фонд, відповідно до статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплатив недоотриману пенсію за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Виплату недоотриманої пенсії проведено у відповідності до цієї статті.
З виписки по картковому рахунку на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що було безготівкове зарахування одноразової допомоги №703296143606#1329/3, разові виплати від ПФУ у розмірі 27 296,53грн.
Згідно чеку 2818 АТ «Ощадбанк», видача готівки у розмірі 27 290грн.
Згідно свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Донецьк.
Посилаючись на норми законодавства, суд зазначив, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.
Суд дійшов висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч.1 ст.46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.
Тлумачення ст.ст.1218,1227 ЦК України свідчить про те, що законодавство допускає спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії. При цьому необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання відповідних сум.
Судом було встановлено, що недоотримана пенсія за життя померлого ОСОБА_2 увійшла до складу спадщини після його смерті. Оскільки, позивач, як спадкоємець за законом, в установленому порядку прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , суд вважав обґрунтованими вимоги позивача про стягнення недоотриманої суми належних коштів за законом, а тому позовні вимоги задовольнив.
З такими висновками погоджується й колегія суддів апеляційного суду.
Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст.1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.
Відповідно до ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Згідно ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні,незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. 
Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. 
У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Відповідно до ч.1 ст.91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, оскільки остання успадкувала належні спадкодавцю суми пенсії у відповідності до положень статті 1227 ЦК України, у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті. Дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат.
Свідоцтво про право на спадщину від 15 січня 2021 року не оспорено та є чинним, а тому відмова Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області у виплаті пенсії спадкодавця його спадкоємцю ОСОБА_1 у повному обсязі є безпідставною.
Суд обґрунтовано виходив із того, що положення ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.
Доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Згідно зі  ст.263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.
       Відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
При ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції дотримані вищенаведені норми.
Судом першої інстанції повно з`ясовані обставини справи, вірно встановлені правовідносини та суд дійшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
       ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
       Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.
       Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.
       Таким чином, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд повно і всебічно перевіривши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову, у відповідності з нормами матеріального права та з дотриманням норм процесуального права. 
       Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.
        Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області залишити без задоволення.
       Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 17 грудня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.
       
       Судді: