Ухвала
19 квітня 2023 року
місто Київ
справа № 621/394/20
провадження № 61-5014ск23
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Яремка В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою заступника керівника Харківської обласної прокуратури на постанову Полтавського апеляційного суду від 28 лютого 2023 року у справі за позовом Чугуївської окружної прокуратури Харківської області, в інтересах держави в особі Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, Державного агентства лісових ресурсів України, Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства, Національного природного парку «Гомільшанські ліси» до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Департамент екології та природних ресурсів Харківської обласної державної адміністрації, про визнання незаконними та скасування наказів, скасування запису про державну реєстрацію права власності та повернення земельної ділянки,
ВСТАНОВИВ:
03 квітня 2023 року заступник керівник Харківської обласної прокуратури засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційного скаргою на постанову Полтавського апеляційного суду від 28 лютого 2023 року, в якій просить зазначене судове рішення скасувати, а рішення Зміївського районного суду Харківської області від 24 травня 2022 року залишити в силі.
Касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки на порушення пункту 5 частини другої статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) заявник у касаційній скарзі не вказав підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). 
Підставами касаційного оскарження судового рішення заявником зазначено:
- судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права;
- суд апеляційної інстанції не врахував висновки, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц, від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15, від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17, від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, від 23 червня 2020 року у справі № 696/1693/15-ц, від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19, від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц; у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 13 жовтня 2019 року у справі № 910/11164/16, від 19 вересня 2019 року у справі № 924/831/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 761/6144/15-ц, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 23 жовтня 2019 року у справі № 554/10377/16-ц, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 28 листопада 2019 року у справі № 910/8357/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17, від 25 червня 2020 року у справі № 924/233/18, 22 червня 2022 року у справі № 752/3093/19 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України);
- наявність підстав для відступлення від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 01 лютого 2023 року у справі № 621/3476/19 в частині, що стосуються позовних вимог Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України);
- відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
Проте, зазначаючи про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносин, заявник не обґрунтував цю підставу, зокрема, не зазначив стосовно застосування яких саме норм права відсутній висновок Верховного Суду та які норми мав застосувати суд апеляційної інстанції.
Отже, зазначена підстава касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції наведена заявником формально без належного обґрунтування.
Зазначене унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження.
Тому заявнику необхідно подати уточнену касаційну скаргу та її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, із зазначенням обґрунтованих підстав касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення недоліків.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури на постанову Полтавського апеляційного суду від 28 лютого 2023 року залишити без руху .
Надати для усунення недоліків десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                                В. В. Яремко