ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року 
м. Черкаси   

Справа № 710/1537/19		
Провадження № 22-ц/821/2/23		
категорія: 301030000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Василенко Л. І.,
суддів: Бородійчука В. Г., Карпенко О. В.,
секретарів – Ярошенка Б. М., Мунтян К. С.,
учасники справи:
позивач- ОСОБА_1 ,
відповідачі:  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Кучер Юлії Вікторівни на рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 05 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ нерухомого майна в натурі між власниками (виділення частки), у складі головуючого судді Побережної Н. П., повний текст рішення складено 14 липня 2021 року,

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ нерухомого майна в натурі між власниками (виділення частки).
Позовні вимоги мотивовано тим, що згідно рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 25.07.2018 він є власником 1/4 частини будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . 
Власником іншої частини будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 (3/4). 
Також він є власником 1/8 частини магазинів № 1801 та № 1802 з підвалом за адресою: АДРЕСА_1 . 
Власниками інших частин магазинів № 1801 та № 1802 з підвалом за адресою: АДРЕСА_1 – є відповідачі: ОСОБА_2 (3/8) та ОСОБА_3 (1/2). 
Зазначає, що між сторонами виникають спори про порядок користування і володіння нерухомим майном. Угоди про спосіб виділення частки позивача з загального майна не досягнуто. 
Згідно висновку експертизи від 22.02.2021 № 2723/20-23/1570-1553/20-23 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, виділення в натурі частки позивача в житловому будинку та приміщенні магазину є неможливим.
Зазначає, що відповідач ОСОБА_2 самостійно на власний розсуд користується житловим будинком по АДРЕСА_1 , ключів йому не надає та не допускає його в будинок, а також використовує у власних цілях 3/8 частини приміщення магазину № НОМЕР_1 та № 1802 з підвалом, яку вона успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_4 , та 1/8 частину, що належить позивачу, та не допускає його до вказаної частки магазину.
Неодноразово змінюючи позовні вимоги, остаточно 15.05.2021 позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості частки у спільній частковій власності, а саме: 1/4 частки вартості житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , в сумі 35062 грн 50 коп.
Припинити право власності ОСОБА_1 на частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з дня отримання ним грошової компенсації. Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/4 частину житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_1 , після сплати нею грошової компенсації за його 1/4 частку житлового будинку. 
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості частки у спільній частковій власності, а саме: 1/8 частки вартості приміщення магазинів № 1801, № 1802 з підвалом, розташованого по АДРЕСА_1 , в сумі 253638 грн.
Припинити право власності ОСОБА_1 на 1/8 частку приміщення магазинів № 1801, № 1802 з підвалом, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з дня отримання ним грошової компенсації. 
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/8 частку приміщення магазинів № 1801, № 1802 з підвалом, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_1 , після сплати нею грошової компенсації за його 1/8 частку приміщення магазинів №1801, №1802 з підвалом.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 05 липня 2021 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості частки у спільній частковій власності, а саме: 1/4 частки вартості житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , в сумі 35062,50 грн.
Припинено право власності ОСОБА_1 на 1/4 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з дня отримання ним грошової компенсації.
Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_1 , після сплати нею грошової компенсації за його 1/4 частку житлового будинку.
Стягнуто з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  грошову компенсацію вартості частки у спільній частковій власності, а саме:  1/8 частки вартості приміщення магазинів № 1801, № 1802 з підвалом, розташованого по АДРЕСА_1 , в сумі 253638 грн.
Припинено право власності ОСОБА_1 на 1/8 частку приміщення магазинів № 1801, № 1802 з підвалом, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з дня отримання ним грошової компенсації.
Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/8 частку приміщення магазинів № 1801, № 1802 з підвалом, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_1 , після сплати нею грошової компенсації за його 1/8 частку приміщення магазинів № 1801, № 1802 з підвалом.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3063,45 грн та інші судові витрати в розмірі 19579,60 грн.
Рішення мотивоване тим, що оскільки частки позивача у спільній власності на будинок та приміщення магазинів є незначними, в порівнянні з частками відповідачів, й не можуть бути виділені в натурі, позивач вказує на те, що сумісне користування об`єктами спору неможливе, враховуючи те, що позивач має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, позбавлення позивача права власності на вказане майно не завдасть відповідачам шкоди, усталеному порядку користування приміщеннями. 
При цьому, визначаючи вартість частки майна, суд виходив із висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки від 30.04.2021, наданого позивачем, загальна вартість житлового будинку становить 140250,00 грн, відповідно вартість 1/4 частини становить 35062,50 грн; загальна вартість магазинів № 1801 та № 1802 з підвалом становить 2029104,00 грн, відповідно вартість 1/8 частини становить 253638,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Вважаючи незаконним та необґрунтованим рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 05 липня 2021 року, представник ОСОБА_2 – адвокат Кучер Ю. В. подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Судові витрати покласти на позивача.
Апеляційна скарга мотивована тим, що вартість спірного майна у висновках про ринкову вартість значно завищені та не відповідають дійсності, що не було встановлено судом першої інстанції.
Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази про те, що судом першої інстанції було вжито заходів з метою визначення дійсної вартості житлового будинку та приміщення магазинів на момент ухвалення оскаржуваного рішення, а відповідно і встановлення реального розміру компенсації, яка належить позивачеві.
Судом не було враховано факту того, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження доводів щодо здійснення скаржником перешкод у користуванні належною йому часткою майна.
Вказує, що повідомляла суд першої інстанції про свою позицію щодо стягнення з неї компенсації вартості майна позивача, а саме її незгоди з цим, та неспроможність її здійснити таку виплату. При цьому, наявність у її власності іншого будинку чи автомобіля не є підтвердженням того, що навіть відчуживши вказане майно для неї не буде надмірним тягарем сплатити на користь позивача вказану суму коштів.
Крім того, вона не бажає набувати у власність частку майна, яка належить позивачеві.

15 вересня 2021 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому він просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.
Апеляційну скаргу вважає необґрунтованою, а вимоги, що викладені в апеляційній скарзі такими, що не підлягають задоволенню.
Зазначає, що рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 05 липня 2021 року є законним, обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права та практики Верховного Суду.
Вказує, що відповідач ОСОБА_2 під час розгляду справи в суді першої інстанції не висловлювала заперечень з приводу наданих висновків стосовно ринкової вартості спірного майна та не заявляла клопотання про призначення судової оціночно-будівельної експертизи з метою визначення дійсної вартості майна.
ОСОБА_2 зустрічного позову про компенсацію їй вартості її частки майна не заявляла.
Також зазначив, що в разі відсутності в ОСОБА_2 коштів та примусового виконання рішення суду, вона не буде позбавлена житла, адже має у власності інший житловий будинок.

Фактичні обставини справи

Згідно з рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 25.07.2018 у справі №710/335/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину нерухомого майна в порядку спадкування, було визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/8 приміщення магазинів № НОМЕР_1 та № 1802 з підвалом за адресою: АДРЕСА_2 загальною вартістю 74600,00 грн, та на 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною вартістю 77850,00 грн, які належали ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про смерть по Шполянському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області № 224 від 26.08.2016 (т. 1 а.с. 7-9).
Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, № витягу 162047197, ОСОБА_1 є власником 1/4 частини житлового будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 56,1 кв. м., житловою площею 32,7 кв. м., на підставі рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 25.07.2018 у справі №710/335/18 (т. 1 а.с. 10).
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер довідки 189477729, ОСОБА_1 є власником 1/8 будівлі, приміщення магазинів за адресою: АДРЕСА_2 на підставі рішення Шполянської районної державної адміністрації про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45295853 від 31.01.2019. 
ОСОБА_3 є власником 1/2 будівлі, приміщення магазинів за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу № 1288, виданого приватним нотаріусом Шполянського районного нотаріального округу в Черкаській області Курінним А. В. 15.12.2014. 
ОСОБА_4 є власником 3/8 будівлі, приміщення магазинів за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу № 1288, виданого приватним нотаріусом Шполянського районного нотаріального округу в Черкаській області Курінним А.В. 15.12.2014 (т. 1 а.с. 11-12).
Згідно з даними технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виконаного Черкаським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації, станом на 31.07.2019, за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці розташовані такі будівлі та споруди: житловий будинок «А-1», веранда «а», літня кухня «Б», прибудова «б», сарай «В», гараж «Г», вбиральня «Д», сарай «Е», погріб «Ж», колодязь №1, огорожа № 2 (т. 1 а.с. 13-18).
Відповідно до даних технічного паспорту на громадський будинок, магазини №1801 та № 1802, виконаного Черкаським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації, станом на 31.07.2019, за адресою: АДРЕСА_2 , на земельній ділянці розташовані такі будівлі: магазин «А», підвал «п/д», загальною площею 1115 кв. м. (т. 1 а.с. 19-26).
За змістом довідки, виданої Шполянським виробничим відділком КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», від 05.08.2019 № 250 інвентаризаційна вартість майна за адресою: АДРЕСА_1 станом на 05.08.2019 складає: магазин літ. «А» - 1 667742,00 грн, підвал літ. п/д – 429605,00 грн (т. 1 а.с. 27).
Згідно з довідкою, виданою Шполянським виробничим відділком КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 31.07.2019 №253, будинковолодіння, розташоване в АДРЕСА_1 складається з: житлового будинку «А-1», веранди «а», літньої кухні «Б», прибудови «б», сараю «В», гаража «Г», вбиральні «Д», сараю «Е», погрібу «Ж», колодязю №1, огорожі № 2. Загальна вартість: 176704,00 грн (т. 1 а.с. 28).
Відповідно до даних технічного паспорту на громадський будинок магазини № 1801 та № 1802, виконаного Черкаським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації, станом на 02.01.2019, за адресою: АДРЕСА_2 , на земельній ділянці розташовані такі будівлі: магазин «А», підвал «п/д», загальною площею 1115 кв. м. (т.1 а.с. 91-100).
Згідно з висновком експерта Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Науменко О. № 272/20-23/1570-1573/20-23 від 11.02.2021, враховуючи фактичне об`ємно-просторове рішення житлового будинку «А-І» по АДРЕСА_1 , функціональне використання приміщень, розділити житловий будинок в частках 1/4 та 3/4 з метою влаштування двох ізольованих квартир у відповідності до ідеальних часток співвласників, не вбачається за можливе, оскільки виходячи із умови виділення кожному із співвласників окремої квартири для ізольованого користування та заселення однією сім`єю, не можливо виконати вимоги пунктів: 5.17, 5.18, 5.19 ДБН В.2.2-15-2019 «Житлові будинки. Основні положення». 
Враховуючи фактичне об`ємно-просторове рішення будівлі магазину № 1801 та № 1802 з підвалом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , функціональне використання приміщень, розділити будівлю магазину № 1801 та № 1802 з підвалом в частках 1/8, 3/8 та 1/2 з метою влаштування трьох ізольованих приміщень у відповідності до ідеальних часток співвласників - не вбачається за можливе, оскільки виходячи із умови виділення кожному із співвласників окремого приміщення для ізольованого користування, не можливо виконати вимоги пунктів: 6.1.5, 6.1.10 ДБН В.2.2-23:2009 «Будинки і споруди підприємства торгівлі» (т.1 а.с. 124-137).
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, номер інформаційної довідки: 252162169 від 12.04.2021 ОСОБА_2 є власником: земельної ділянки площею 0,2500 га, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; житлового будинку загальною площею 58,8 кв.м., який розташований по АДРЕСА_3 (т.1 а. с. 197-199).
Згідно з відповіддю з Єдиного державного реєстру транспортних засобів від 21.04.2021 ОСОБА_2 є власником автомобіля «Saturn» Vue, 2008 року випуску (т. 1 а.с. 200).
Відповідно до висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки від 30.04.2021, зробленого відповідно до договору на проведення незалежної оцінки від 30.04.2021 за № 0536/он-21, ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами загальною площею 56,1 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , становить 140250,00 грн (т. 1 а.с. 201-202).
Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера № 487 від 30.04.2021 ОСОБА_1 сплатив ТОВ «Земельне Бюро «Хрещатик» 3000 грн за оцінку магазину (т. 1 а.с. 203).
Відповідно до висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки від 30.04.2021, зробленого відповідно до договору на проведення незалежної оцінки від 30.04.2021 за № 0536/он-21, ринкова вартість магазину літ. «А» №1801 та 1802 з підвалом «п/д», загальною площею 1207,8 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , становить 2029104 грн (т.1 а.с. 214-215).
Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера № 486 від 30.04.2021 ОСОБА_1 сплатив ТОВ «Земельне Бюро «Хрещатик» 1000 грн за оцінку будинку (т.1 а.с. 213).
Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи у цивільній справі № 710/1537/19, провадження № 22ц/821/1751/21 від 28.02.2022 № 1481/21-23/293-295/23-23, дійсна вартість житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , визначена порівняльним підходом, на час проведення експертизи, становить 157566 грн. 
Дійсна (ринкова) вартість приміщень магазинів № 1801 та № 1802, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , визначена порівняльним підходом на час проведення експертизи, становить 1576705 грн (т.1 а.с. 183-203).

Мотивувальна частина
Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно з ч. 1ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

У ст. 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).
За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За змістом п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно зі ст. 13 і ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 та ч. 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення не повністю відповідає вищевказаним вимогам.
Предметом позову ОСОБА_1 є вимоги про припинення його права власності та стягнення грошової компенсації частки будинку та магазинів із іншого співвласника – ОСОБА_2 .
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України).
Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 2 ст. 356 ЦК України).
Співвласникам належать право володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної часткової власності. Зазначені правомочності співвласники об`єкта права спільної часткової власності відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України повинні здійснювати за взаємною згодою.
Співвласнику надається право самостійно розпоряджатися своєю часткою у спільній частковій власності. Однією з правових форм такого розпорядження є право співвласника на виділ у натурі частки із спільного майна.
Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 364 ЦК України, яка регулює правовідносини з виділу власником належної йому частки, що є у спільній частковій власності, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.
Зазначена норма права регулює випадки, коли співвласник бажає позбутися належної йому частки у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації належної йому частки та визнання за ними права власності на все майно.
Разом з тим, за положеннями ст. ст. 21, 41 Конституції України, ст. ст. 319, 358 ЦК України усі громадяни є рівними у своїх правах, усім забезпечуються рівні умови здійснення своїх, у тому числі майнових прав, а відтак правовий режим спільної часткової власності визначається з урахуванням інтересів усіх співвласників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших.
Крім того, відповідно до ст. 1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Тлумачення ч. 3 ст. 358 ЦК України свідчить, що право співвласника на компенсацію може виникати як в разі повної неможливості задоволення вимог співвласника на одержання у користування частини спільного майна, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності (наприклад, частка співвласника в спільній частковій власності є незначною і надання йому її у володіння та користування неможливо), так і в тому випадку, якщо співвласнику надається у володіння і користування частина майна, яка є меншою за його частку в праві спільної часткової власності.
Випадки, коли співвласник майна у порядку поділу спільного майна бажає отримати за належну йому частку в спільному майні, шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно, врегульовані ст. 364 ЦК України.
Висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року у справі № 6-4цс14 та від 13 січня 2016 року та у справі № 6-2925цс15.
Так, у постанові Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року в справі № 6-4цс14 зроблено висновок, що при вирішенні справи слід було враховувати і загальні засади цивільного законодавства (ст. 3 ЦК України) щодо справедливості, добросовісності та розумності з врахуванням прав та інтересів усіх співвласників. При цьому суду слід було ретельно вивчити обставини справи з метою з`ясування, чи не зловживає позивач, який бажає виділу частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні, та чи реалізація цього права не порушить прав інших осіб, які не мають змоги сплатити співвласнику грошову компенсацію вартості його частки. Суду слід перевірити можливості сплати відповідачами такої компенсації і враховувати, що правовий режим спільної часткової власності має враховувати інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших.
У постанові Верховного Суду України від 13 січня 2016 року в справі № 6-2925цс15 зроблено висновок, що з врахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивач у частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар.
При цьому згідно ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Отже при вирішенні справ про стягнення грошової компенсації вартості частки будинку та магазину, що знаходиться у спільній частковій власності, крім вказаних спеціальних норм Цивільного кодексу суду слід врахувати і загальні засади цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності з врахуванням прав та інтересів усіх співвласників, принципу пропорційності цивільного судочинства та дотримання розумного балансу між приватними інтересами фізичних осіб.
При цьому, суду слід ретельно вивчити обставини справи з метою з`ясувати, чи не зловживає позивач, який бажає виділу частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні та чи реалізація цього права не порушить прав інших осіб, які не мають змоги сплатити співвласнику грошову компенсацію вартості його частки, а обмежуючи право позивача на грошову компенсацію вартості частки квартири, якою фактично володіють та користуються лише відповідачі, і виходячи при цьому з інтересів останніх (їх скрутного матеріального становища), суду слід перевірити можливості сплати відповідачами такої компенсації і враховувати, що правовий режим спільної часткової власності має враховувати інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших. 
Щодо 1/4 частки вартості житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , то слід зазначити таке.
З матеріалів справи вбачається, що власниками житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 є сторони по справі, зокрема ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 , 1/4 та 3/4 відповідно.
Згідно з висновком експерта Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Науменко О. № 272/20-23/1570-1573/20-23 від 11.02.2021, розділити житловий будинок по АДРЕСА_1 в частках 1/4 та 3/4 з метою влаштування двох ізольованих квартир у відповідності до ідеальних часток співвласників, не вбачається за можливе.
При цьому, сторони не заперечили, що дійти згоди щодо спільного користуванням будинком вони не можуть.
Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи у цивільній справі № 710/1537/19, провадження № 22ц/821/1751/21 від 28.02.2022 № 1481/21-23/293-295/23-23, дійсна (ринкова) вартість житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , становить 157566 грн, а його 1/4 частка відповідно 39391,50 грн.
В процесі розгляду справи апеляційним судом ОСОБА_2 виявляла бажання набути право власності на частку ОСОБА_1 у вказаному будинку, проте не шляхом викупу, а обміну на свою частку права власності магазинів, про що зазначила у письмових поясненнях.
Враховуючи, що ОСОБА_2 має значно більшу частку будинку, бажає володіти ним одноособово, що будинок є неподільним, спільне користування є неможливим, що вартість 1/4 частки будинку складає 39391,50 грн, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо висновків, які стосуються будинку по АДРЕСА_1 . 
Проте, враховуючи наявність висновкуексперта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи у цивільній справі № 710/1537/19, провадження № 22ц/821/1751/21 від 28.02.2022 № 1481/21-23/293-295/23-23, який є обґрунтованим, слід змінити розмір грошової компенсації вартості частки у спільній частковій власності, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , а саме: 1/4 частки вартості житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , з 35062,50 грн до 39391,50 грн.
Щодо вимог ОСОБА_1 , що стосуються 1/8 частки вартості приміщення магазинів № 1801, № 1802 з підвалом, розташованого по АДРЕСА_1 , апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що власниками приміщення магазинів № НОМЕР_1 , № 1802 є сторони по справі, а саме: ОСОБА_3 (1/2), ОСОБА_2 (3/8) та ОСОБА_1 (1/8).
Вказане приміщення за висновком експерта Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Науменко О. №272/20-23/1570-1573/20-23 від 11.02.2021 теж є неподільним. 
Згідно з висновком експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи у цивільній справі № 710/1537/19, провадження № 22ц/821/1751/21 від 28.02.2022 № 1481/21-23/293-295/23-23, вартість дійсна (ринкова) вартість приміщень магазинів № 1801 та № 1802, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , визначена порівняльним підходом на час проведення експертизи, становить 1576705 грн, тобто 1/8 частки складає 197088,125 грн.
Вказаною експертизою встановлено, що загальний технічний стан приміщення магазинів № 1801 та № 1802 з підвалом, розташованиз по АДРЕСА_2 оцінюється як – незадовільний, експлуатація елементів будівлі можлива лише при умові проведення їх ремонту.
В судовому засіданні сторона відповідача ОСОБА_2 пояснила, а позивач не заперечив, що вказане приміщення магазинів знаходиться в віддаленому невеликому населеному пункті, де за статистичними данними проживає всього 503 особи, тому вкладати значні кошти на його відновлення і ремонт не є економічно вигідним.
Даних про те, що позивач вживав дій щодо утримання його майна в належному технічному стані матеріали справи не містять.
В письмових та усних поясненнях апеляційному суду відповідач ОСОБА_2 вказувала, що сума компенсації за частку магазинів є неспіврозмірною з її доходами, володіння 3/8 частинами будівлі магазинів № 1801 та № 1802 з підвалом є для неї надто обтяжливим, адже це майно нею жодним чином не використовується, проте за вказане майно вона має сплачувати податок на нерухомість. Також ОСОБА_2 наголошувала на відсутності бажання набувати у власність частки позивача ОСОБА_1 та, як вже зазначалось, пропонувала ОСОБА_1 обмін її частки в магазині (3/4) на його частку в будинку (1/4), вартість якої, в грошовому еквіваленті, значно перевищує вартість частки в будинку.
Разом з тим, ОСОБА_1 вказану пропозицію не прийняв та наголошував на бажанні отримати саме від відповідача ОСОБА_2 компенсацію його часток, як у будинку, так і в магазинах. 
Колегія суддів звертає увагу, що позивач відразу порушив питання про необхідність стягнення саме з відповідача ОСОБА_2 грошової компенсації його частки у майні для припинення права власності відповідно до ст. 364 ЦК України. 
З пояснень сторін також встановлено, що вказаним приміщенням користується відповідач ОСОБА_3 , який є власником 1/2 частини спірних приміщень магазинів, як складом, а не за призначенням. Доказів користування приміщенням магазинів ОСОБА_2 позивач не надав.
Апеляційний суд зауважує, щоматеріали справи не містять доказів вживання ОСОБА_1 дій направлених на узгодження з іншими співвласниками порядку користування приміщенням магазинів чи пред`явлення позовних вимог про встановлення порядку користування ним. Також позивачем не надано жодного доказу в підтвердження того, що ОСОБА_2 не допускає його до майна, чинить йому в цьому перешкоди.
Вказане свідчить, що позивач не зацікавлений в отриманні спірного майна, а лише зацікавлений в отриманні грошової компенсації.
Крім того, під час розгляду справи позивач не довів обставин того, що відповідач ОСОБА_2 має фінансову можливість сплатити грошову компенсацію в розмірі 197088,125 грн.
Виходячи з наведеного вище, апеляційний суд вважає, що задоволення позову призведе до порушення ст. 1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини, оскільки відповідач ОСОБА_2 неспроможна сплатити позивачу ОСОБА_1 грошову компенсацію за його частку в приміщенні магазинів та не згодна викупити у позивача його частку у праві власності, а примушувати її до цього є також порушенням прав відповідача, оскільки законодавством не передбачено можливості набуття права власності у примусовому порядку, виплата компенсації частки власності у приміщенні магазинів позивача становитиме для відповідача ОСОБА_2 надмірний тягар.
Присудження за рішенням суду грошової компенсації частки позивача з відповідача ОСОБА_2 , яка сплатити таку компенсацію неспроможна, та визнання за останньою всупереч її волі права власності на частку позивача є використанням одним співвласником свого права власності на шкоду іншому співвласнику, що суперечить вимогам ст. 319 ЦК України, та принципу пропорційності цивільного судочинства і порушення розумного балансу приватних інтересів.
Вказане узгоджується з правовими висновками викладеним у постановах Верховного Суду від 29 серпня 2019 року у справі №371/1369/15-ц, від 23 травня 2022 року у справі №686/29779/19.
Позивач може в інший спосіб, передбачений нормами Цивільного кодексу України, відчужити свою частку, не покладаючи на відповідача ОСОБА_2 надмірний тягар.
За таких обставин, апеляційний суд, враховуючи майновий стан відповідача ОСОБА_2 , інтереси всіх учасників часткової власності, встановивши, що ОСОБА_2 не має можливості сплатити грошову компенсацію у розмірі 197088,125 грн, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в частині вимог, що стосуються 1/8 частки вартості приміщення магазинів № 1801, № 1802 з підвалом, розташованого по АДРЕСА_1 .
З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції не в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, не перевірив доводи і заперечення сторін та ухвалив рішення, яке не відповідає вимогам закону.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Отже, апеляційна скарга представника ОСОБА_2 – адвоката Кучер Ю. В. підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення по суті позову підлягає скасуванню в частині вимог, що стосуються 1/8 частки вартості приміщення магазинів № 1801, № 1802 з підвалом, розташованого по АДРЕСА_1 та зміни рішення в частині вимог, що стосується 1/4 частки вартості житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 .
Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).
Позов задоволено на 16,66 %, тому судові витрати, які поніс позивач підлягають стягненню на 16,66 %, а витрати відповідача ОСОБА_2 на 83,66 %.
У п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 1 ст. 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Частинами 1 – 6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
До такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц.
Витрати ОСОБА_1 на адвоката Різник В. П. є доведеними та не спростованими стороною відповідача, тому підлягає стягненню з ОСОБА_2 пропорційно задоволеним вимогам.
Крім того, апеляційний суд враховуючи часткове задоволення вимог апеляційної скарги, час затрачений адвокатом на підготовку до справи та участі в судових засіданнях, а також заперечення сторони позивача щодо розміру витрат на правову допомогу, дійшов висновку про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, затрачених ОСОБА_2 , на представництво інтересів в Черкаському апеляційному суді до 10000 грн.
Отже, враховуючи предмет позову та докази, які мали значення для вирішення справи, судові витрати позивача, які підлягають задоволенню це: витрати на судовий збір в суді першої інстанції, витрати на адвоката в суді першої та апеляційної інстанції. Щодо витрат ОСОБА_2 , то стягненню з позивача пропорційно задоволеним вимогам підлягає: витрати на судовий збір за подачу апеляційної скарги, за експертизу від 28.02.2022 № 1481/21-23/293-295/23-23 та витрати на правову допомогу.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Кучер Юлії Вікторівни –  задоволити частково.
Рішення  Шполянського районного суду Черкаської області від 05 липня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації вартості частки у спільній частковій власності, а саме: 1/8 частки вартості приміщення магазинів № 1801, № 1802 з підвалом, розташованого по АДРЕСА_1 , припинення права власності ОСОБА_1 на 1/8 частку приміщення магазинів №1801, №1802 з підвалом, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з дня отримання ним грошової компенсації та визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/8 частку приміщення магазинів №1801, №1802 з підвалом, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_1 , після сплати нею грошової компенсації за його 1/8 частку приміщення магазинів №1801, №1802 з підвалом, - скасувати.
Ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації вартості частки у спільній частковій власності, а саме: 1/8 частки вартості приміщення магазинів № 1801, № 1802 з підвалом, розташованого по АДРЕСА_1 , припинення права власності ОСОБА_1 на 1/8 частку приміщення магазинів №1801, №1802 з підвалом, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з дня отримання ним грошової компенсації та визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/8 частку приміщення магазинів №1801, №1802 з підвалом, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_1 , після сплати нею грошової компенсації за його 1/8 частку приміщення магазинів №1801, №1802 з підвалом.
Змінити розмір грошової компенсації вартості частки у спільній частковій власності, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , а саме: 1/4 частки вартості житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , з 35062,50 грн до 39391,50 грн.
В іншій частині рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 05 липня 2021 року залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу позову в розмірі 393,98 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в суді першої інстанції 1016,26 грн та в суді апеляційної інстанції в розмірі 749,70 грн.
Компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, шляхом повернення, ОСОБА_1 698,70 грн судового збору надлишково сплаченого за подачу позову.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 2956,23 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на експертизу 13729,90 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу 10000 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.
Повний текст постанови складено 14 квітня 2023 року.

Головуючий                                                                                             Л. І. Василенко

Судді:                                                                                                        В. Г. Бородійчук

                                                                                                                    О. В. Карпенко