ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3249/23 Справа № 185/4888/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Зінченко А.С. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 квітня 2023 року                                                                м. Дніпро
Дніпровський Апеляційний суд у складі:
головуючого судді – Максюти Ж.І.
суддів – Барильської А.П., Зайцевої С.А.
за участю секретаря — Кругман А.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди,- 

В С Т А Н О В И В:

В липні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь на користь ОСОБА_1 , в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я - 234 000 (двісті тридцять чотири тисячі) гривень, без відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.
В обґрунтування позову зазначає наступне.
Позивач має загальний стаж 25 років 7 місяців, з них 22 роки 7 місяців у шкідливих підземних умовах праці на підприємстві. На виробничо-структурних підрозділах підприємства ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» працював з повним робочим днем під землею.
27.09.2019 позивача було звільнено з займаної посади відповідачем (роботодавцем) за ч.2 ст.40 КзпП України, у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я.
24 квітня 2019 року директором ВСП «Шахтоуправління Першотравенське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» затверджений акт № 7 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, що стався 20.04.2019 року о 14 годині 25 хвилин з позивачем.
За змістом зазначених документів, комісією з розслідування були встановлені обставини нещасного випадку, що стався з позивачем 24 квітня 2019 року о 14 годині 25 хвилин, який на той час працював електрослюсарем підземним. Причиною нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 , зазначено: невиконання ОСОБА_1 вимог інструкції з охорони праці, в частині забезпечення особистої безпеки під час пересування по гірничим виробкам шахти, порушення вимог п. 1.14 «Інструкції № 6 з охорони праці для електрослюсаря підземного».
За висновком МСЕК від 30.08.2019 позивача первинно визнано інвалідом другої групи та встановлено 80% втрати працездатності, причина - трудове каліцтво, відповідно до довідки МСЕК серія ААА № 075401 та серія 12 ААБ № 628755. Згодом на перекомісії МСЕК і надалі визнано інвалідом 2 групи та встановлено 80 % втрати професійної працездатності, причина - трудове каліцтво, за довідками МСЕК від 03.06.2022 року серія 12 ААА № 065457 та серія 12 ААВ № 149874.
Позивач в свої 44 роки зазнав зменшення обсягу трудової діяльності, був вимушений звільнитися з займаної посади за станом здоров`я, змушений пройти курс лікування, переносити щоденний фізичний біль та моральні переживання, позбавлений нормальних життєвих зв`язків, у зв`язку з тим, що наслідки отриманого на виробництві кліцтва обмежують мою життєву активність і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, а він змушений проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури, лікування, у зв`язку з чим, не може вести повноцінний образ життя, відчуває фізичні страждання, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, що негативно позначалося і позначається на його душевному та фізичному стані.
У зв`язку з вказаним отриманим трудовим каліцтвом порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання.
Тривалий процес лікування, позбавляє можливості вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання травми, позивач постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування.
Тому вважає, що відповідач повинен відшкодувати нанесену позивачу моральну шкоду, завдану ушкодженням здоров`я в сумі 234 000,00 грн.
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди – задоволено частково.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», код ЄДРПОУ: 00178353, місце знаходження: вул. Соборна, буд. 76, м. Павлоград Дніпропетровська область, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 000 (сто п`ятдесят тисяч) грн в рахунок відшкодування моральної шкоди з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», код ЄДРПОУ: 00178353, місце знаходження: вул. Соборна, буд. 76, м. Павлоград Дніпропетровська область на користь держави судовий збір у розмірі 1500,00 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
В апеляційній скарзі ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до копії трудової книжки серії НОМЕР_2 , виданої на ім`я ОСОБА_1 , позивач з 20 березня 2000 року по 27 вересня 2019 року працював на різних посадах у різних структурних підрозділах в Приватному акціонерному товаристві «ДТЕК Павлоградвугілля».
27 вересня 2019 року позивача звільнено з роботи на підставі п. 2 ст. 40 Кодексу законів про працю України у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи.
29.04.2011 директором ВСП «Шахтоуправління Першотравенське» Гречушкіним В.В. затверджений акт № 7 (форма Н-1) про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, а також акт (форма Н-5) проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (аварії), що стався 20 квітня 2019 року о 14:25 год. з позивачем ОСОБА_1 .
За змістом зазначених документів, комісією з розслідування були встановлені обставини нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 20.04.2019 року, а саме: 20.04.2019 у 1 зміну начальник дільниці з видобутку вугілля № 2 ОСОБА_2 видав наряд ланці робітників на виконання робіт з приведення виробки в безпечний стан, виїмку вугілля у 606 лаві, кріплення сполучень 606 лави із 606 збірним та 606 бортовим штреками, технічного обслуговування машин та механізмів, погашення тупику та видачу елементів арочного кріплення на 606 бортовому штреку, пересування розподільчого пункту 606 лави по 606 бортовому штреку, доставку матеріалів до сполучення 606 лави із 606 збірним та 606 бортовим штреками, встановлення анкерного кріплення на 606 збірному штреку, демонтаж рейкового шляху на 606 бортовому штреку та монтаж рейкового шляху на 606 збірному штреку. Електрослюсарям підземним ОСОБА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був виданий наряд на приведення робочого місця у безпечний стан, технічне обслуговування: розподільчого пункту, виносної системи подачі комбайну КА-200, лавного конвеєру СП-251, магнітної станції OSWCA 2/10 №1, №2, апарата шахтного пускового АПШ-1 маслостанції СНН-200 на 606 бортовому штреку, а також на пересування розподільчого пункту 606 лави по 606 бортовому штреку. Керівництво роботами на зміні здійснював майстер гірничий дільниці з видобутку вугілля № 2 ОСОБА_5 та в.о. механіка дільниці з видобутку вугілля № 2 ОСОБА_6 . По закінченню 1-ї зміни, біля 14 години 00 хвилин.робітники дільниці з видобутку вугілля №2 після виконання наряду, направились до стовбуру вентиляційної свердловини № 3 для виїзду із шахти, а ОСОБА_1 затримався для передачі положення за зміну робітникам 2-ї зміни. О 14 годині 25 хвилин. ОСОБА_1 самостійно пересувався пішки по східному дренажному штреку № 2 до стовбура вентиляційної свердловини №3. На ПК227 ОСОБА_1 підсковзнувся на трапах, втратив рівновагу та впав, вдарившись при цьому о швидкоз`ємне з`єднання протипожежного трубопроводу, який був прокладений по виробці- в результаті чого він отримав травму лівого ока. Майстер гірничий дільниці з видобутку вугілля №2 ОСОБА_7 переконавшись в тому, що наряд виконаний та всі робітники 1-ї зміни покинули робочі місця, також направився до стовбура вентиляційної свердловини №3. При пересуванні по східному дренажному штреку №2, ОСОБА_7 побачив ОСОБА_1 , який сидів на трапах. На запитання ОСОБА_7 що сталося ОСОБА_1 відповів що впав та вдарився головою о протипожежний трубопровід. ОСОБА_7 почав надавати ОСОБА_1 першу
медичну допомогу. У цей час по східному дренажному штреку № 2 пересувався в.о. заступника механіка дільниці з видобутку вугілля №2 ОСОБА_6 , який побачив майстра гірничого ОСОБА_7 який надавав медичну допомогу ОСОБА_1 ОСОБА_6 приєднався для надання першої медичної допомоги та проводив ОСОБА_1 до підземного пункту охорони здоров`я, а майстер гірничий ОСОБА_7 пішов до телефону щоб повідомити про виробничу травму гірничого диспетчера.
Причиною нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 , зазначено: невиконання вимог інструкції з охорони праці, в частині забезпечення особистої безпеки під час пересування по гірничим виробкам шахти, порушення вимог п. 1.14 «Інструкції № 6 з охорони праці для електрослюсаря підземного». Відповідальним за нещасний випадок є ОСОБА_1 . Особою, яка допустила порушення вимог законодавства про працю зазначений ОСОБА_1 .
Відповідно до первинної довідки обласної МСЕК серії 12ААА № 075401 від 30.08.2019 позивач оглядався комісією, йому встановлено втрату працездатності у 80% з 30.08.2019 , встановлено другу групу інвалідності, дата переогляду 01.09.2020.
Відповідно до первинної довідки обласної МСЕК серії 12 ААБ № 628755 від 30.08.2019 позивач оглядався комісією, йому встановлено другу групу інвалідності з 30.08.2019, причина інвалідності – трудове каліцтво, дата переогляду 10.08.2020.
Відповідно до повторної довідки обласної МСЕК серії 12ААБ № 589345 від 12.06.2020 позивач оглядався комісією, йому встановлено другу групу інвалідності з 01.09.2020, причина інвалідності – трудове каліцтво, дата переогляду 10.08.2022.
Відповідно до повторної довідки обласної МСЕК серії 12ААА № 076556 від 12.06.2020 позивач оглядався комісією, йому встановлено втрату працездатності у 80%, другу групу інвалідності з 01.09.2020, дата переогляду 01.09.2022.
Відповідно до повторної довідки обласної МСЕК серії 12ААА № 065457 від 03.06.2022 позивач оглядався комісією, йому встановлено втрату працездатності у 80% з 01.09.2022, встановлено другу групу інвалідності, дата переогляду 01.01.2024.
Відповідно до повторної довідки обласної МСЕК серії 12ААБ № 149874 від 03.06.2022 позивач оглядався комісією, йому встановлено другу групу інвалідності з 01.09.2022, причина інвалідності – трудове каліцтво, дата переогляду 10.08.2024.
Надані позивачем письмові докази є належними, оскільки містять інформацію щодо предмета доказування. Копії письмових доказів засвідчені особистим підписом позивача із зазначенням дати такого засвідчення. Тому, у суду немає підстав для сумніву у достовірності цих доказів.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що внаслідок тривалої дії шкідливих факторів на робочому місці позивач втратив професійну працездатність, став інвалідом другої групи, що порушило його звичне життя, змусило лікуватися, пристосовуватися до життя з обмеженими можливостями. Ушкодженням здоров`я позивачу заподіяні фізичні та моральні страждання, оскільки він відчуває фізичний біль та душевні страждання, він позбавлений можливості реалізації своїх здібностей, змушений приймати лікарські препарати, постійно відчуває наслідки минулої роботи в неналежних умовах, що свідчить про заподіяння позивачу моральної шкоди.
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд керував принципом розумності та справедливості, прийняв до уваги стан здоров`я позивача, втрату професійної працездатності, інвалідність, вину підприємства в заподіянні шкоди, характер та об`єм його фізичних, душевних, психічних страждань від одержаного профзахворювання, втрату можливості його трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних тяжких змін життєвих зв`язків, втрати професійної працездатності, істотність вимушених змін в життєвих стосунках, вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 150 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, з огляду на таке.
Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. 
Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Частиною першої ст.237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.
У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснення, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши тяжкість наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності змін його здоров`я, розміру втрати працездатності, постійний характер страждань, виходячи із засад розумності та справедливості, стягнувши компенсацію в сумі 150 000 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди, - суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.
Правова позиція з приводу застосування принципів розумності, виваженості та справедливості при визначені розміру моральної шкоди викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі 197/42/20.
У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги позивача, про необґрунтованість розміру моральної шкоди.
Доводи відповідача про те, що ушкодження здоров`я відповідача відбулось саме внаслідок його дій, а також щодо відсутності правових підстав для відшкодування позивачеві моральної шкоди, з врахуванням того, що підприємство щорічно виділяє фінансування на виконання заходів з охорони та безпеки праці працівників безпідставні.
На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні рішення врахував глибину та період фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених негативних змін в його житті, ступінь втрати ним професійної працездатності, безстроковість даних негативних змін, що свідчить про неможливість відновлення стану здоров`я в майбутньому, потребу в медикаментозному та санаторно-курортному лікуванні, ступінь вини відповідача в спричиненні шкоди, та характер немайнових витрат, вірно визначив розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідач у розмірі 150 000 гривень.
Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.
Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).
Суд з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, які виникли із встановлених ним обставин, правові норми що підлягають застосуванню до цих правовідносин та вирішив спір відповідно до закону.
Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» - залишити без задоволення.
Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2022 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Головуючий:                                          Ж.І. Максюта

Судді:                  А.П. Барильська

С.А. Зайцева