ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року 
м. Київ
справа №200/299/21-а
адміністративне провадження № К/9901/40353/21  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Чиркіна С.М.,
суддів:                Єзерова А.А., Кравчука В.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13.05.2021 (головуючий суддя: Дмитрієв В.С.) та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 18.10.2021 (головуючий суддя: Компанієць І.Д., Гаврищук Т.Г., Гайдар А.В.) у справі №200/299/21-а за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В:
І. РУХ СПРАВИ
У січні 2021 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 або позивачка) звернулася з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (далі - відповідач), в якому просила:
визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення розрахунку і не сплати сум індексації щомісячних страхових виплат за весь період перебування позивача на обліку, без врахування розміру пенсії та з визначенням в якості базових місяців - місяців в яких відбулося підвищення страхових виплат;
зобов`язати відповідача нарахувати та сплатити індексацію щомісячних страхових виплат за весь період перебування на обліку у фонді з визначенням в якості базових місяців в яких відбулося підвищення страхових виплат, а також компенсацію втрати частини доходів в зв`язку із несвоєчасністю виплати індексації страхових виплат за весь час несплати по день фактичної сплати нарахованих сум індексації щомісячних страхових виплат.
Донецький окружний адміністративний суд рішенням від 13.05.2021, яке залишене без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 18.10.2021, позов задовольнив частково:
зобов`язав Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області нарахувати та виплатити позивачці компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із несвоєчасною виплатою індексації страхових виплат.
У задоволенні решти позовних вимог відмовив.
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій в частині задоволених позовних вимог, відповідач подав касаційну скаргу, у якій просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржувані судові рішення в цій частині і ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.
IІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ
Ухвалою Верховного Суду від 15.11.2021 відкрито касаційне провадження у справі.
За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено новий склад суду.
Ухвалою Верховного Суду від 06.06.2023 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачка перебуває на обліку та отримує щомісячні страхові виплати у Відділенні виконавчої дирекції Фонду від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Артемівську (з 2016 року - м. Бахмут Донецької області) з 18.01.2011 як потерпіла на виробництві від нещасного випадку.
Постановою відділення ВД ФССНВВ та ПЗ України у м. Бахмут в Донецькій області №0503/1299/51 від 01.06.2017 призначено потерпілій ОСОБА_1 суму індексації щомісячної страхової виплати починаючи з червня 2014 року по грудень 2016 року в розмірі 8079,84 грн. Суму індексації постановлено виплатити у наступному місяці після місяця у якому вона призначена. Призначенню суми індексації, згідно із цією постановою, передувало звернення позивачки із відповідною заявою у квітні 2017 року.
04.08.2020 позивачка звернулася із заявою, в якій просила проводити індексацію щомісячних страхових виплат.
Листом №18.03.1/3171 від 21.08.2020 Бахмутське міське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду в Донецькій області повідомило заявницю про те, що у червні 2017 року відповідно до Закону №491-IV, Порядку №1078 та Закону №1105-ХІV їй було призначено індексацію щомісячних страхових виплат. Нарахування індексації щомісячних страхових виплат проводилось за період з червня 2014 року до моменту звернення до відділення з необхідними документами та в подальшому індексацію продовжено до жовтня 2017 року. З вересня 2015 року по грудень 2016 року та з жовтня 2017 року по грудень 2017 року нараховувалась фіксована сума індексації згідно із постановою Уряду № 526 від 13.06.2012. У зв`язку із зміною правового регулювання, Управління з жовтня 2017 року припинило проведення індексації щомісячної страхової виплати потерпілим на виробництві. З січня 2018 року відділення припинило нарахування фіксованої суми у зв`язку із тим, що збільшення страхової суми у січні 2018 року перевищило зазначену фіксовану величину.
Згодом постановою Бахмутського міського ВУВД ФСС України в Донецькій області №0502/1299/67 від 05.10.2020 призначено потерпілій ОСОБА_1 суму індексації щомісячної страхової виплати починаючи з червня 2014 року в розмірі 2 448 грн. Суму індексації постановлено виплатити у наступному місяці після місяця у якому вона призначена.
Перерахування грошових коштів ОСОБА_1 з призначенням платежу «щомісячна страхова виплата потерпілим за жовтень 2020 року» у розмірі 4820,74 грн., в т.ч. індексація 2448грн., здійснено 04.11.2020 згідно платіжного доручення від 03.11.2020 №4816.
Вважаючи свої права та інтереси порушеними, позивачка звернулася із цим позовом до суду.
ІV. АРГУМЕНТИ СТОРІН
В обґрунтування позовних вимог позивачка стверджує, що з наданого розрахунку сум індексації вбачається, що відповідачем при здійсненні перерахунку індексації щомісячних страхових виплат протиправно врахований розмір отриманої пенсії та визначено базові місяці в яких відбулось підвищення не страхових, а пенсійних виплат, що в свою чергу призвело до зменшення нарахованої суми індексації. Позивачка наполягає, що такі дії відповідача порушують її право на отримання належної індексації страхових виплат через знецінення доходів, а також право на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати через несвоєчасну виплату сум індексації.
Відповідач позов не визнав. Зазначає, що зміни стану працевлаштування, інформація щодо підвищення доходу, розміру отримуваної пенсії та місяців її підвищення, є обставинами, які впливають на умови та зміни розміру матеріального забезпечення потерпілого, дають можливість Фонду зробити правильний розрахунок індексації. Обов`язок щодо своєчасного надання до Фонду цієї інформації покладається саме на застраховану особу. В контексті зазначеного, відповідач наполягає, що індексація щомісячної страхової виплати не проводилась своєчасно ОСОБА_1 через бездіяльність самої потерпілої, яка не надавала до відділення необхідних документів, не повідомляла своєчасно Фонд про зміни розміру доходу (підвищення пенсії), тобто через власну вину не реалізувала своє право на проведення індексації щомісячної страхової виплати. Оскільки у квітні 2017 року позивачка вперше звернулася до Бахмутського міського відділення та надала усі необхідні документи для перерахунку індексації, відділенням було проведено перерахунок та виплату індексації страхових виплат за період з червня 2014 року по грудень 2016 року у сумі 8079,84 грн. У серпні 2020 року позивач також звернулася до Бахмутського міського відділення та надала усі необхідні документи у зв`язку із чим відділенням був проведений перерахунок та відповідно виплату індексації страхових виплат позивача за період перебування потерпілої на обліку, без врахування розміру пенсії та з визначенням якості базових місяців, в яких відбувалося підвищення страхових виплат, що підтверджується платіжним дорученням, реєстром до нього, а також розшифровкою розрахунку індексації щомісячних страхових виплат. Відповідач зазначив, що повністю здійснив індексацію страхових виплат, заборгованості Фонд перед потерпілою не має.
V. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що невиплата відповідачем своєчасно, у встановлені законом строки індексації страхових виплат свідчить про наявність підстав для нарахування та виплати компенсації втрати доходів, пов`язаної із несвоєчасною їх виплатою. 
Одночасно суди констатували, що при визначені базового місяця враховано підвищення саме страхових виплат, а не пенсії, як помилково вважає позивач, у зв`язку із чим відмовили у задоволенні позовних вимог в цій частині.
VІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ
Касаційна скарга обґрунтована тим, що судами попередніх інстанцій неповно з`ясовані обставини справи, що призвело до неправильного вирішення спору в частині задоволених позовних вимог. Скаржник зазначає, що основними умовами для виплати суми компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів.   Водночас, з огляду на те, що перерахована індексація не була нарахована, то відповідно не вважається заборгованістю за цей період.
Позивачка правом на подачу відзиву на касаційну скаргу не скористалася.
VІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального права в оскаржуваній частині (щодо задоволених позовних вимог) та дійшов таких висновків.
Вирішуючи питання щодо позовних вимог про виплату компенсації частини втрати доходів, колегія суддів враховує, що відповідно до статті 1 Закону України від 19.10.2000   № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050-ІІІ) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Стаття 2 Закону № 2050-III визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
У відповідності до статті 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Згідно зі статтею 4 даного Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
З метою реалізації Закону № 2050-ІІІ Уряд прийняв постанову від 21.02.2001 №159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159).
Пунктами 2, 3 вказаного Порядку передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01 січня 2001 року.
Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:
- пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат);
- соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);
- стипендії;
- заробітна плата (грошове забезпечення).
Згідно із пунктом 4 цього Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Зміст зазначених норм права дає підстави дійти висновку, що основними умовами для виплати суми компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів. Виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.
Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 16.04.2020 у справі №200/11292/19-а, від 24.01.2023 у справі №200/10176/19-а, від 20.04.2023 у справі №200/11746/19-а, та від 18.05.2023 у справах № 200/14129/19-а і № 200/14127/19-а.
Обставини справи свідчать, що відповідачем на підставі звернень ОСОБА_1 у квітні 2017 року та серпні 2020 року було проведено перерахунок та виплату індексації страхових виплат. Водночас до часу звернення за проведенням індексації щомісячної страхової виплати відповідачем дохід у вигляді індексації страхової виплати позивачці не нараховувався. Відповідно, за відсутності нарахованого доходу, компенсація такого доходу у зв`язку з порушенням строку його виплати проводитися не могла.
Одночасно слід заначити, що порушень строків виплати призначених на підставі постанов ВД ФССНВВ та ПЗ України у м. Бахмут в Донецькій області № 0503/1299/51 від 01.06.2017 та Бахмутського міського ВУВД ФСС України в Донецькій області №0502/1299/67 від 05.10.2020 сум індексації страхової виплати не встановлено та позивачкою про такі обставини не зазначається.
Зважаючи на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли помилкових висновків про наявність підстав для задоволення позову в цій частині. Отже, доводи касаційної скарги в оскаржуваній частині знайшли своє підтвердження.
Враховуючи приписи частин першої, другої статті 341 КАС України, рішення судів попередніх інстанцій в частині відмови у задоволенні позовних вимог в межах цього касаційного провадження не переглядаються.
VІІІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Статтею 351 КАС України визначено, що суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
ІХ. СУДОВИЙ ЗБІР
Враховуючи, що рішення суду приймається на користь суб`єкта владних повноважень, підстави для розподілу судових витрат, відповідно до статті 139 КАС України, відсутні.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 КАС України, Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області задовольнити.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13.05.2021 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 18.10.2021 у справі №200/299/21-а скасувати в частині задоволених позовних вимог та у цій частині ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позову.
В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13.05.2021 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 18.10.2021 у справі №200/299/21-а залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Судді Верховного Суду:                                                                   С. М. Чиркін
                                                                                          А. А. Єзеров
                                                                                          В. М. Кравчук