П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

18 квітня 2023 р.	м.Одеса	Справа № 420/244/20	

 	Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.                                 Дата і місце ухвалення: 09.03.2023р., м. Одеса                                                                                                                                   	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  –   Ступакової І.Г.
суддів             –    Бітова А.І.
–          Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 09 березня 2023 року за заявою ОСОБА_1 про зміну сторони у виконавчому листі у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.03.2020р. по справі №420/244/20 задоволено позов ОСОБА_2 до ГУ ПФУ в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_2 з 01.01.2018р. на підставі довідки про розмір грошового забезпечення №ЮО84163 від 03.12.2019р. Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з 01.01.2018р. згідно довідки про розмір грошового забезпечення №ЮО84163 від 03.12.2019р., з урахуванням здійснених виплат.
Стягнуто з ГУ ПФУ в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 840,80 грн. 
23.02.2023р. ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому листі, виданому Одеським окружним адміністративним судом в адміністративній справі №420/244/20, а саме: ОСОБА_2 на його правонаступника ОСОБА_1 .
Вимоги поданої заяви обґрунтовувала тим, що вона являється дружиною ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Наразі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10.03.2020р. по справі №420/244/20 не виконано у повному обсязі ГУ ПФУ в Одеській області, заборгованість по виплаті пенсії становить 13754,62 грн. А відтак, на підставі ч.1 ст.61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ОСОБА_1 має право на одержання перерахованих сум пенсії, не отриманих її чоловіком на день смерті. 
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09.03.2023р. заяву ОСОБА_1 задоволено.
У виконавчому листі по справі №420/244/20, виданому Одеським окружним адміністративним судом 07 серпня 2020 року, щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3 з 01.01.2018р. згідно довідки про розмір грошового забезпечення №ЮО84163 від 03.12.2019р., з урахуванням здійснених виплат, у справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ГУ ПФУ в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, замінено стягувача – ОСОБА_2 на його правонаступника ОСОБА_1 .
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, Головне управління ПФУ в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати ухвалу від 09.03.2023р. з ухваленням нового судового рішення – про  відмову в задоволенні заяви про заміну стягувача у виконавчому листі.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що належним доказом правонаступництва заявника та підставою для заміни сторони правонаступником, є наявність документів, визначених законом, про те, що права та обов`язки померлого ОСОБА_2 перейшли до ОСОБА_1 , а саме: виданого на її ім`я свідоцтва про право на спадщину. При цьому, ОСОБА_1 не надано суду відповідних доказів, з яких би вбачалося, що вона набула право на все майно або відповідну частину майна ОСОБА_2 . А відтак, спірні правовідносини не допускають правонаступництва. 
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі статтею 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до статей 1218, 1219 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
За приписами ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Виходячи з аналізу вищезазначених правових норм, предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми виплат, які належали спадкодавцеві за життя і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі №484/3648/16-а, від 29 квітня 2021 року у справі №826/17923/18, від 15 червня 2022 року у справі №640/5942/21, від 18 жовтня 2020 року у справі №640/2868/22.
З матеріалів справи вбачається, що предметом спору у цій справі була протиправність відмови територіального органу          Пенсійного фонду у проведенні ОСОБА_2 перерахунку пенсії з 01.01.2018р. на підставі довідки про розмір грошового забезпечення №ЮО84163 від 03.12.2019р.
Одеським окружним адміністративним судом 10.03.2020р. прийнято рішення у справі №420/244/20, яким позов ОСОБА_2 задоволено. Рішення суду у вказаній справі набрало законної сили 16.04.2020р.
07.08.2020р. Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчі листи по справі №420/244/20.
На виконання судового рішення ГУ ПФУ в Одеській області провело перерахунок пенсії з 01.01.2018р. Доплата за період з 01.01.2018р. по 31.01.2018р. в сумі 382,07 грн. зарахована на поточний рахунок ОСОБА_2  05.05.2020р. 
Сума доплати за період з 01.02.2018р. по 30.04.2020р. склала 13  754,62 грн. та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 16.12.2021р. 
ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , що підтверджується відповідною відміткою в її паспорті та учасниками справи не заперечується. 
Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому листі, виданому Одеським окружним адміністративним судом в адміністративній справі №420/244/20, суд першої інстанції визнав обґрунтованими доводи заявника, що вона є правонаступником ОСОБА_2 у отриманні невиплаченої йому пенсії у зв`язку із смертю на підставі ст.61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Статтею 52 КАС України закріплені положення стосовно процесуального правонаступництва та указано, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
За приписами частин першої 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина 4 статті 379 КАС України).
Тобто, процесуальним законодавством врегульовано не лише питання заміни сторони у виконавчому провадженні, а й у виконавчому листі у випадку, якщо виконавче провадження не відкрито. При цьому, підстави та порядок заміни сторони виконавчого провадження та сторони у виконавчому листі є тотожними.
З аналізу вищевказаних норм вбачається, що заміна стягувача у виконавчому листі допускається у випадку коли виконавчий лист виданий на виконання рішення суду, а заміна сторони виконавчого провадження застосовується у випадку коли уже відкрито виконавче провадження.
За правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 16.03.2020р. у справі №673/544/19, заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, (процесуальне правонаступництво) можливе на будь-якій стадії адміністративного процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.
Відповідно до статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
Такий підхід до врегулювання спірних правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного осіб, для яких спільно з отримувачем цих сум, які є доходом сім`ї.
З аналізу наведеної норми права слідує, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, до складу спадщини не включаються.
Разом з цим, ч.1 ст.61 Закону №2262-ХІІ містить перелік осіб, які можуть претендувати на отримання нарахованої, проте не отриманої за життя пенсії (доплати до пенсії) пенсіонером з числа військовослужбовців, а також умови, за яких такі особи можуть отримати право на виплату цих коштів.
Так, вищевказаними положеннями Закону №2262-ХІІ запроваджено спеціальне правило, в силу якого недоодержані за життя суми пенсії пенсіонера з числа військовослужбовців не включається до складу спадщини і виплачуються: 1) членам сім`ї померлого пенсіонера, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника; 2) батькам померлого пенсіонера, дружині (чоловіку) померлого пенсіонера та членам сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, навіть якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
При цьому, однією з умов виплати пенсії вказаним вище особам, що не включається до складу спадщини, є те, що пенсія (доплата до пенсії) повинна бути недоодержана за життя померлого пенсіонера, тобто має існувати таке, що набрало законної сили за життя пенсіонера рішення суду про спонукання пенсійного органу до нарахування пенсії і виплаті боргу за пенсією.
При цьому, сумами пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, слід вважати і суми пенсії, які не були отримані пенсіонером за життя, внаслідок неправомірних дій органу Пенсійного фонду України, який не виконав у добровільному порядку судове рішення, що набрало законної сили, і яким пенсійний орган було зобов`язано провести нарахування та виплату підвищення до пенсії.
Щодо посилання пенсійного органу на не надання заявником доказів спадкування, колегія суддів зазначає, що у постанові Верховного Суду від 30.01.2020р. у справі №200/10269/19-а, сформульовано висновок про те, що «у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя».
Враховуючи, що на виконання рішення суду по цій справі відповідачем нарахована пенсія за минулий період ОСОБА_2 у розмірі 13  754,62 грн., однак така заборгованість за життя позивачу не виплачена, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що спірні правовідносини допускають правонаступництво.
Таким чином, ОСОБА_1 , як дружина позивача, яка проживала разом із пенсіонером на день його смерті, має право на одержання сум пенсії, не отриманих пенсіонером, незалежно від того, чи забезпечується заявниця пенсією у разі втрати годувальника.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги ГУ ПФУ в Одеській області та скасування ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 09.03.2023р. колегія суддів не вбачає. 
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329, 379 КАС України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 09 березня 2023 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення виготовлений 18 квітня 2023 року.

Головуючий:                                                                                                                    І.Г. Ступакова

Судді:                                                                                                                                А.І. Бітов

                                                                                                                                       О.В. Лук`янчук