Номер провадження: 22-ц/813/5169/23 
Справа № 504/1408/22
Головуючий у першій інстанції Сафарова  А. Ф.
Доповідач Назарова М. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Назарової М.В. (суддя-доповідач), Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,
учасники справи: позивачка – ОСОБА_1 , відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 
на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 28 грудня 2022 року, ухваленого Комінтернівським районним судом Одеської області у складі: судді Сафарової А.Ф. в приміщенні того ж суду,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
            
                                              в с т а н о в и в:

У червні 2022 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, який мотивувала тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 09 грудня 2021 року. Від шлюбу у сторін народилася донька – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати із матір`ю, а батько жодним чином не бере участь в утриманні та вихованні спільної дитини, ухиляється від виконання батьківських обов`язків. На даний час позивач самостійно виконує всі встановлені законодавством обов`язки по утриманню та вихованню дитини. 
Тому позивачка ОСОБА_1 просила суд стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5000 грн, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. 
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву позивачки про невизнання позовних вимог позивачки як необґрунтованих, обставини, викладені у позові не відповідають дійсності, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. Після розірвання шлюбу позивач приймає зусилля, щоб його спілкування з донькою стало якомога рідшим. Незважаючи на це, за ствердженням відповідача та наданим суду копіям розписок на підтвердження своїх доводів, відповідач зазначив, що він постійно брав активну участь у вихованні доньки та матеріально забезпечував. Так, допомагаючи своїй дитині, на прохання ОСОБА_1 він купував ліки, камін, надавав кошти під розписку. Все це займало щомісячно і більше 5 000 грн, а навіть 8000-10 000 грн, оскільки йому надавала допомогу його мати (бабуся ОСОБА_4 ), котрій також позивач не дозволяє навіть бачити онучку. Позивач неохоче писала розписки про отримання коштів, тому не всі витрати, які він поніс на утримання дитини, можуть бути підтверджені. Крім того, позивачем заявлено стягнення з нього витрат на правову допомогу у розмірі 48 000 грн, з чим він не погоджується за жодних обставин, вважаючи їх безпідставними, неспівмірними наданим адвокатом послуг, відсутність фактичного виконання домовленостей між адвокатом та клієнтом. 
Від представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Поночовної Т.Б. надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони відповідача, часткове визнання позовних вимог, а саме - в частині розміру аліментів на утримання дитини, враховуючи, що відповідач припинив свою трудову діяльність і не працює, не має постійного місця роботи та заробітної плати, відсутність нерухомого майна, від якого відповідач мав би дохід, а також прожитковий мінімум у 2022 році для дитини віком до 6 років, тому вважає, що позовні вимоги можливо частково задовольнити та постановити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки в розмірі 2500 грн. щомісячно. 
Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 28 грудня 2022 позовні вимоги ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 грн, щомісячно, починаючи з 15.06.2022 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .     
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 вважає оскаржуване рішення суду незаконним, постановленим з порушенням норм процесуального права і неправильним норм матеріального права, просить скасувати його та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн, щомісячно, з дня подачі заяви до суду, з 15.06.2022 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .  В іншій частині стягнення судового збору 992,40 грн залишити без змін.   
Доводами апеляційної скарги є те, що відповідач не згодний з висновком рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 5000 грн, оскільки матеріальне становище змінилося в гіршу сторону, він залишився без роботи і має випадкові заробітки, мінливий дохід, з якого не має змоги щомісячно сплачувати аліменти в розмірі 5000 грн; позивачка не довела суду, що витрати на утримання дитини складають 10000 грн щомісячно, у позові позивачка зазначила, що витрачає по 7000 грн в місяць, тоді при рівності обов`язків батьків, при доведеності цих витрат, відповідач мусив би сплачувати по 3500 грн. Оскільки прожитковий мінімум у 2023 році для дітей віком до 6 років становить 2272 грн, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому запропонував позивачці укласти мирову угоду про стягнення аліментів у розмірі 2500 грн, на що позивач не погодилась.
Від позивачки надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначено, що доводи апеляційної скарги не дають жодних підстав для висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права, та зводяться лише до незгоди з висновками суду першої інстанції, які у встановлену процесуальним законом порядку жодними доказами не підкріплені та не обґрунтовані, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню. Одночасно представник позивачки ОСОБА_1 – ОСОБА_5 просить витребувати у Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області інформацію чи працевлаштований офіційно ОСОБА_2 на сьогоднішній день. Якщо так, витребувати у Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області назву місця роботи Моісєєва А.С та дату прийняття на роботу на дане місце роботи; витребувати у Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області довідку про джерела отриманих доходів, виплачені доходи та утримані з них податки стосовно ОСОБА_2 за період з 01.01.2021 по по сьогоднійшній день; витребувати у Державній прикордонній службі дані щодо перетину відповідачем кордону з 01 січня 2022 року по сьогоднішній день.
Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн, тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.
Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. 
Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню.
Згідно частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .
Згідно довідки № 240 від 07.06.2022, виданої Кремидівським старостинським округом Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області, донька – ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю – ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 .
Судом першої інстанції витребувано з Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області довідку про джерела отриманих доходів, виплачені доходи та утримані з них податки стосовно ОСОБА_2 за період з 01.01.2021 по 30.04.2022 включно.
Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела доходів за період з 1 кварталу 2021 року по 2 квартал 2022 року, ОСОБА_2 17.02.2022 був звільнений, та з того часу відомості про доходи відсутні.
Ухвалою суду від 15.08.2022 судом витребувано з  Державної прикордонної служби України дані щодо перетину кордону України, із зазначенням дат виїзду з України та в`їзду в Україну громадянином України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за період з 01 січня 2020 року по сьогоднішній день.
Згідно відповіді начальника центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, що надійшла до суду 24.08.2022 за вх. № 11466, ОСОБА_2 перетинав державний кордон 20.02.2022 у пункті пропуску «Одеський морський торговельний порт» - виїзд, та 16.07.2022 пропускний пункт «Орлівка» - в`їзд. 
Ухвалою суду від 15.08.2022 з Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області інформацію про назву/назви місця/місць роботи та дату/дату прийняття на роботу/роботи ОСОБА_2 за період з 01.01.2020 по 30.04.2022 (реєстрація місця проживання: АДРЕСА_2 , паспорт № НОМЕР_2 , виданий органом 5135 від 06.02.2019, РНОКПП НОМЕР_3 ) за період з 01.01.2020 по 30.04.2022 включно.
Згідно відповіді начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, що надійшла до суду 29.08.2022 за вх. № 11712, ОСОБА_2 отримував заробіток за періоди роботи: 05.01.2021-19.01.2021, 03.02.2021-04.02.2021, 26.08.2021-27.08.2021, 15.09.2021-16.09.2021 у ТОВ «Металзюкрайн корп ЛТД»; 01.06.2020-30.06.2020 у ТОВ «Автотехцентр»; 01.01.2020-17.02.2022 у ТОВ «Бруклін-Київ».
Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив із того, що з початком дії воєнного стану в Україні доходи відповідача відсутні, суд пов`язує зі збройною агресією рф та напрямком діяльності відповідача (мореплавство). Проте суд не вважав зазначені обставини перманентними та такими, що унеможливлюють виконання відповідачем своїх аліментних обов`язків по утриманню дитини. З наданого відповідачем відзиву та доданих до нього доказів вбачається, що ним надавалася матеріальна допомога на утримання дитини навіть у більшому розмірі, ніж заявлено позивачем у позовній заяві. 
Переглядаючи вказане рішення за доводами апеляційної скарги відповідача, колегія суддів погоджує висновки суду про задоволення позову, оскільки такі висновки суду першої інстанції відповідають матеріалам справи та вимогам закону з огляду на наступне.
Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини, а також ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» гарантує дітям право на гідний (належний) рівень життя. Пряма відповідальність за створення належних умов, в рівній мірі лежить на батьках, оскільки згідно норм сімейного законодавства батько і мати мають рівні права та обов`язки по відношенню до дітей.
Відповідно до статей 180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Згідно із статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та\або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу розміру аліментів на утримання малолітньої дитини сторін, оскільки відповідач заперечує проти стягнення з нього їх у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн щомісячно та вважає обґрунтованим їх розмір 2500 грн щомісячно.
Довід апеляційної скарги про те, що належне обгрунтування позовних вимог лише на суму 2500 грн аліментів щомісячно на утримання дитини у зв`язку із погіршенням майнового стану відповідача не заслуговують на увагу, оскільки судом сума у 5000 грн щомісячно визначена з урахуванням всіх обставин справи, зокрема, відомостей Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області про джерела отриманих доходів, виплачені доходи та утримані з них податки стосовно ОСОБА_2 за період з 01.01.2021 по 30.04.2022 включно; з Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області інформацію про назву/назви місця/місць роботи та дату/дату прийняття на роботу/роботи ОСОБА_2 за період з 01.01.2020 по 30.04.2022; з  Державної прикордонної служби України дані щодо перетину кордону України, із зазначенням дат виїзду з України та в`їзду в Україну громадянином України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за період з 01 січня 2020 року по сьогоднішній день.
По справі ніким не оспорюється, що за професією відповідач є моряком, працездатною особою, та враховуючи його професію, слід вважати, він є фізично здоровою особою, у справі відсутні докази про наявність у нього перешкод отримувати більший заробіток, ніж потребують інтереси його малолітньої дитини, що відповідно до вказаних норм права у даному випадку є пріоритетом для суду та визначним чинником для покладеного судом на відповідача відповідного обов`язку по сплаті аліментів на утримання спільної з позивачкою малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Слушним є доводи відзиву на апеляційну скаргу, в яких позивачка посилається на специфіку роботи відповідача та циклічність рейсів за професією ОСОБА_2 , і з наданих доказів про задекларовані доходи останнього за 2021-січень 2022 року вбачається щомісячне отримання доходу у розмірі в середньому понад 30000 грн щомісячно (а.с. 97).
Звільнений ОСОБА_2 16.02.2022 за власним бажанням, що вбачається з трудової книжки на його ім`я (а.с. 136-137).
Отже, по справі не вбачається перешкод для роботи відповідача за своєю професією, оскільки згідно п. 2-12 Правил перетинання державного кордону громадянами України, в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 року № 724 (з наступними змінами та доповненнями), у разі введення на території України воєнного стану громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років мають право перетинати державний кордон України, якщо вони прямують для роботи на морських суднах, суднах внутрішнього плавання у складі екіпажів таких суден або для проходження практичної підготовки на суднах.
Посилання на добровільну сплату відповідачем аліментів як у грошовій формі, так і шляхом придбання певних речей за потребою дитини, не спростовує правильність висновків суду про стягнення з нього аліментів, оскільки такі докази надані відповідачем за період, що передував зверненню позивачкою із позовом до суду.
Помилковими є посилання заявника на те, що позивачкою не доведені витрати на дитину у розмірі 10000 грн щомісячно, оскільки для стягнення аліментів у певному розмірі законом не передбачено доведення понесених або очікуваних витрат на утримання дитини. Таке може мати місце лише у разі стягнення додаткових витрат на дитину, що не є предметом розглядуваної справи.
Натомість, розмір аліментів на утримання малолітньої дитини регулюється статтею 182 СК України, що цілком враховано судом.
Крім того, частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Не заслуговує на увагу і клопотання позивачки про витребування доказів щодо доходів відповідача про працевлаштування відповідача та отримувані ним доходи станом на сьогоднішній день, оскільки рішення суду першої інстанції переглядається апеляційним судом на підставі наявних доказів та доведених обставин у справі на момент його ухвалення, а не після цього.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що помилкові доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду про стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн щомісячно.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 28 грудня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Дата складення повного тексту постанови – 02 травня 2023 року.

Судді:                                                                        М.В. Назарова

В.В. Кострицький

Ю.П. Лозко

.