ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" квітня 2023 р.                                                       Справа №914/1605/22

м.Львів
Західний апеляційний господарський суд у складі:
головуючого - судді          МАТУЩАКА О.І.
суддів:          МАРКА Р.І.
          СКРИПЧУК О.С.

розглянувши в порядку письмового провадження  апеляційну скаргу          Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіон+» б/н від 02.01.2023 (вх..ЗАГС №01-05/59/23 від 05.01.2023)
на рішення          Господарського суду Львівської області від 29.11.2022 (повний текст 09.12.2022, суддя Трускавецький В.П.)
у справі          №914/1605/22
за позовом          Товариства з обмеженою відповідальністю «Хелл Енерджі Дрінкс», м. Київ
до відповідача          Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіон+», м. Львів
про          стягнення 160 112,56 грн заборгованості

          ВСТАНОВИВ:

          Суть спору.
В липні 2022 року ТОВ «Хелл Енерджі Дрінкс» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до ТОВ «Авіон+» про стягнення заборгованості в розмірі 160112,56 грн.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 29.11.2022 у справі №914/1605/22 позов задоволено повністю та стягнуто з ТОВ «Авіон+» на користь ТОВ «Хелл Енерджі Дрінкс» заборгованість за договором поставки №70 від 01.05.2019 в розмірі 160112,56 грн та 2481,00 грн судового збору.
Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи.
Відповідач не погодився із прийнятим рішенням та подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги зазначив наступні обставини:
- видаткові та товарно-транспортні накладні, долучені до позовної заяви, підписані невідомими особами, що не мали жодних повноважень на приймання зазначеного товару, печатки на накладних відрізняються від офіційної печатки відповідача;
- значна кількість торгових точок та складських приміщень відповідача були розміщені на території Херсонської області, яка на момент подання позову до суду була окупованою військами російської федерації; 
- відповідач не має доступу до документів первинного бухгалтерського обліку та доступу до серверів товариства, а тому, не підтверджує отримання товару від позивача на вказану у позовній заяві суму;
- у зв`язку із вчиненням розкрадання невідомими особами товарів та обладнання, які зберігались у складських приміщеннях та магазинах у м.Херсон, відповідачем подано заяву про злочин до Національної поліції України;
- настання форс-мажорних обставин щодо можливості оплатити придбаний товар відповідно до листа Торгово-промислової палати України, що засвідчує військову агресію росії проти України, як форс-мажорну обставину.
Позивач заперечив вимоги апеляційної скарги та подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити оскаржуване рішення без змін. Зазначив, що заперечення відповідачем отримання товару є необгрунтованим, оскільки товариство може мати декілька печаток і уповноважених осіб на прийняття товару. Крім того, враховуючи заперечення відповідачем отримання товару, суд першої інстанції витребував у Головного управління ДПС у Львівській області інформацію про підтвердження обсягів постачання (без ПДВ) та сум отриманого податкового кредиту від позивача, які відповідач включив до податкового кредиту згідно із поданими податковими деклараціями за період з листопада 2021 року по лютий 2022 року, що підтверджує факт здійснення поставок позивачем. Щодо посилання відповідача на введення в Україні воєнного стану, як на форс-мажорну обставину, позивач зазначає, що вказане є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору, а не від виконання обов`язку щодо оплати товару за договором. Доводи апелянта про викрадення вже придбаного товару також не можуть бути підставою для звільнення від обов`язку оплати постачальнику отриманого товару.
Інших клопотання та заяв в порядку ст. 207 ГПК України сторонами заявлено не було.
Відповідно до ч.10 ст.270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З огляду на зазначене, ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 27.01.2023 справу №914/1605/22  призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Колегія суддів Західного апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення, викладені у відзиві на неї, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права місцевим господарським судом, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на таке.
Фактичні обставини справи.
Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 01.05.2019 року між ТОВ «Хелл Енерджі Дрінкс» та ТОВ «Авіон+» укладено договір поставки № 70.
Відповідно до п. 2. 1. договору постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцеві товар на підставі замовлення останнього та у відповідності до специфікації, а покупець зобов`язується прийняти поставлений постачальником товар та оплатити його вартість у порядку та на умовах погоджених сторонами у цьому договорі.
Відповідно до п.2.2. договору право власності на товар переходить від постачальника до покупця в момент прийняття товару покупцем від постачальника. Підтвердженням приймання товару є підписання сторонами (їх уповноваженими представниками) накладної, товарно-супровідної та транспортно-супровідної документації на товар.
Згідно з п. 3.1. договору постачальник здійснює поставку товару у відповідності до узгодженої сторонами та затвердженої печатками сторін специфікації (додаток № 1 до договору).
Відповідно до п. 5.7.1. договору постачальник зобов`язаний реєструвати та на вимогу покупця надавати у письмовому вигляді покупцю у порядку та в строки, визначені чинним законодавством України, належним чином оформлені податкові накладні, коригування до них на товар, поставлений за договором.
Відповідно до п.5.11. договору, у разі відповідності поставки товару умовам цього договору покупець підписує видаткову та товарно-транспортну накладні на поставлений товар. Дата поставки товару повинна відповідати даті виписки видаткової накладної на товар. 
Пунктом 8.1.1. договору передбачено, що покупець оплачує поставлений постачальником товар по закінченню 90 (дев`яносто) календарних днів з дати поставки товару постачальником.
Відповідно до п. 12.1. договору, з урахуванням п. 1 додаткової угоди № 1 від 28.04.2021 до договору, договір набуває чинності з 01 травня 2019 року і діє до 30 квітня 2022 року включно, а в частині невиконаних зобов`язань сторін, що виникли в момент дії даного договору – до їх повного виконання.
З метою виконання умов договору, сторонами підписано специфікацію (додаток №1 до договору) та погоджено товар, який є предметом поставки, його кількість та ціну.
На підтвердження факту виконання позивачем взятих на себе зобов`язань згідно умов договору щодо здійснення поставки товару, до позовної заяви додано копії наступних видаткових та товарно-транспортних накладних:
- видаткова накладна № 2420, товарно-транспортна накладна № Р2420 від 09.11.2021 на суму 51379,20 грн;
- видаткова накладна № 2477, товарно-транспортна накладна № Р2477 від 16.11.2021 на суму 42387,84 грн;
- видаткова накладна № 2669, товарно-транспортна накладна № Р2669 від 14.12.2021 на суму 26010,72 грн;
- видаткова накладна № 2739, товарно-транспортна накладна № Р2739 від 24.12.2021 на суму 27295,20 грн;
- видаткова накладна № 128, товарно-транспортна накладна № Р128 від 25.01.2022 на суму 14771,52 грн;
- видаткова накладна № 235, товарно-транспортна накладна № Р235 від 09.02.2022 на суму 18624,96 грн;
- видаткова накладна № 282, товарно-транспортна накладна № Р282 від 15.02.2022 на суму 26331,84 грн.
          Загальна вартість поставленого товару згідно вказаних документів становить 206801,28 грн. При цьому, вищевказані видаткові та товарно-транспортні накладні підписані представниками сторін та скріплені печатками цих юридичних осіб.
В подальшому, на підставі виписаних видаткових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних позивачем зареєстровано відповідні податкові накладні з податку на додану вартість, а саме: № 2072 від 09.11.2021, № 2127 від 16.11.2021, № 2238 від 14.12.2021, № 2324 від 24.12.2021, № 94 від 25.01.2022, № 200 від 09.02.2022 та № 224 від 15.02.2022.
Проте, відповідачем лише частково оплачено поставлений позивачем товар в сумі 46635,20 грн за видатковою накладною № 2420 від 09.11.2021 та 53,52 грн за видатковою накладною № 2477 від 16.11.2021.
Наведені обставини і стали підставою для звернення позивачем із позовом у даній справі.
Оцінка суду.
Згідно з ч. 2    ст. 11 ЦК України    підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з приписами    ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до    ст. 6 цього Кодексу    сторони є вільними в укладенні    договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього    Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частин першої та другої статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 664 ЦК України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це.
Матеріалами справи підтверджується факт здійснення позивачем поставки товару на 206801,28 грн та часткова оплата відповідачем отриманого товару в розмірі 46688,72 грн, загальний розмір заборгованості становить 160112,56 грн.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині заперечень апелянта щодо отримання поставленого позивачем товару згідно з укладеним договором поставки, судова колегія зазначає наступне.
Частинами першою та другою ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Згідно ч. 1, 2    ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.    Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно із п. 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
Аналізом матеріалів справи встановлено, що відповідач у період з листопада 2021 року по січень 2022 року подав до органу фіскальної служби податкові декларації з податку на додану вартість, в яких містяться податкові зобов`язання та кредит, а також розрахунки за звітний період. 
Відповідно до витягів з додатків 1 до податкових декларацій з податку на додану вартість відповідача щодо місячних обсягів постачання та сум податку на додану вартість, що були включені до податкового кредиту, міститься інформація про операції щодо постачальника з індивідуальним податковим номером 395307126587, який відповідає податковому номеру позивача - ТОВ «Хелл Енерджі Дрінкс» з обсягом постачання (без ПДВ) в розмірі 154093,00 грн та сумою ПДВ в розмірі 30818,60 грн, в загальному розмірі на суму 184911,60 грн.
Окрім цього, судова колегія критично оцінює доводи апелянта про неможливість підтвердити отримання товару від позивача згідно з умовами укладеного договору у зв`язку із втратою документів первинного бухгалтерського обліку, оскільки заяві про вчинене кримінальне правопорушення, копія якої додана відповідачем до відзиву на позовну заяву, ним же і зазначено, що документи первинного бухгалтерського обліку на підтвердження вартості та кількості викраденого товару та обладнання будуть надані після відкриття кримінального провадження.
За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позову, оскільки розмір заборгованості відповідача та невиконання ним взятих на себе зобов`язань згідно із укладеним договором підтверджується матеріалами справи та скаржником в суді апеляційної інстанції не спростовано.
Перевіряючи доводи апелянта з покликанням на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 та указ Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану», як на підставу настання форс-мажорних обставин щодо виконання зобов`язань з оплати товару за договором, судова колегія зазначає наступне.
Відповідно до п.11.1. договору поставки, укладеного між сторонами передбачено, що сторона, сторони не несуть відповідальності за невиконання договірних зобов`язань по даному договору, якщо це сталося в результаті впливу обставин непереборної сили (форс-мажор).
Пунктом 11.3. договору передбачено, що сторона яка не може виконати зобов`язання в результаті дії форс-мажору, зобов`язана в письмовій формі повідомити про це іншій стороні протягом 7 (семи) календарних днів. Виконання такою стороною зобов`язань за договором відкладається до тих пір, поки не зникнуть обставини непереборної сили. Якщо такі обставини тривають довше одного місяця, кожна сторона має право розірвати договір, і жодна з них немає права вимагати від іншої відшкодування збитків. Свідоцтво (довідка) Торгово-промислової палати або іншого, спеціально для цього уповноваженого органу, є належним доказом наявності обставин непереборної сили та тривалості їх дії.
Відповідно до ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Відповідно до ч.1 ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.
Частиною другою вказаної статті Закону передбачено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.
Таким чином, форс-мажорне зазначене в договорі поставки містить вимогу про належне підтвердження настання для сторони форс-мажорних обставин шляхом надання іншій стороні відповідного документу виданого Торгово-промисловою палатою України, іншими компетентними органами. Таким документом є сертифікат Торгово-промислової палати України про настання форс-мажорних обставин виданий стороні договору.
Відтак, лист Торгово-промислової палати України, на який покликається відповідач у даній справі не є сертифікатом у розумінні наведених норм Закону, та разом з тим, не є документом, який був виданий за його зверненням для підтвердження настання форс-мажорних обставин щодо можливості чи неможливості виконання ним зобов`язань.
Окрім цього, в матеріалах справи відсутні докази, що відповідач звертався письмово до позивача з повідомленням про неможливість виконання зобов`язань згідно з умовами укладеного договору щодо оплати вартості отриманого товару, у зв`язку із настанням форс-мажорних обставин.
Відповідно до ч.4 ст.236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норми права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний суд у постанові від 14.06.2022 у справі №922/2394/21 зробив правовий висновок, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.
Більше того, настання форс-мажорних обставин в силу наведених норм законодавства та враховуючи правові висновки Верховного Суду не є підставою для звільнення від обов`язку щодо оплати вартості отриманого товару, а лише можуть бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення такого зобов`язання. Натомість предметом позову у даній справі є стягнення заборгованості за поставлений позивачем і отриманий відповідачем товар, а не штрафні санкції за порушення виконання такого зобов`язання.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правомірних і обгрунтованих висновків, наведених місцевим господарським судом в оскаржуваному рішенні.
Відповідно до приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи
Згідно із п.1 ст.76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на вищевикладене, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 29.11.2022 у справі №914/1605/22 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства і підстав для його скасування немає.
Судові витрати.
Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється в силу ч. 14 ст. 129 ГПК України. Відтак, сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги належить залишити за скаржником.
Керуючись ст.ст. 11, 13, 74, 129, 269, 270, 275, 276, 281- 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,
ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіон+» залишити без задоволення, а оскаржуване рішення Господарського суду Львівської області від 29.11.2022 у справі №914/1605/22 – без змін.

2. Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції залишити за апелянтом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Касаційна скарга подається безпосередньо до Верховного Суду.
Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Головуючий (суддя-доповідач)                                                  О.І. МАТУЩАК

Судді                                                                                          Р.І. МАРКО

                                                                                                    О.С. СКРИПЧУК