Справа № 461/6251/22                                Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б. 
Провадження № 22-ц/811/876/23                 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Савуляка Р.В.,
суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,
секретаря: Салати Я.І.
з участю: представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Тишківської Роксоляни Іванівни про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2022 року адвокат Навроцький Д.М. в інтересах  ОСОБА_1  звернувся з позовом доЛьвівської міської ради, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Тишківської Роксоляни Іванівни про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю.
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що починаючи з жовтня 2013 року позивачка проживала разом з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 .
Вона була пов`язана з ОСОБА_3 спільним побутом, мала спільний бютжет, брала участь у спільних витратах на ремонт житла, його облаштування.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер син позивачки – ОСОБА_4 , у зв`язку з чим ОСОБА_3 уповноважила представляти її інтереси, спочатку щодо оформлення спадщини, а потім щодо розпорядження майном отриманого на підставі свідоцтва про право на спадщину. 
Окрім цього позивачка займалася організацією поховання і встановлення пам`ятника сину померлої.
Ще за життя ОСОБА_3 заповіла ОСОБА_1 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
У квітні 2019 року ОСОБА_3 потрапила до лікарні, у весь час в палаті з нею перебувала саме ОСОБА_1 . 
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла.
Після смерті ОСОБА_3 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тишківською Р.І. було відкрито спадкову справу №64846277.
До спадкової маси увійшли:
квартира за адресою: АДРЕСА_1 та квартири за адресою: АДРЕСА_2 .
На квартиру за адресою: АДРЕСА_1 приватний нотаріус видав свідоцтво ОСОБА_1 про право власності за заповітом від 15 листопада 2019 року, однак відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , через відсутність документа, який би підтверджував факт родинних відносин з померлою.
З урахуванням зазначених обставин, адвокат Навроцький Д.М. просив встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом з спадкодавцем ОСОБА_3 з 01 жовтня 2013 року по 04 травня 2019 року.
Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 20 лютого 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівської міської ради, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Тишківської Роксоляни Іванівни про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю відмовлено.
Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскарживпредставник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі покликається на те, що починаючи з жовтня 2013 року ОСОБА_1 проживала разом із ОСОБА_3 однією сім`єю за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою ЛКП «Снопківське» № 4850 від 18 грудня 2019 року.
Вказує, що позивачка доглядала за похилою ОСОБА_3 , проявляла увагу та турботу, забезпечувала її харчами, медикаментами, гігієнічними приладдям та всіма іншими речами, які необхідні для нормального життя, сплачувала всі комунальні платежі, а після смерті організувала поховання та несла усі витрати пов`язані з цим (докази наявні в матеріалах справи).
Зазначає, що ОСОБА_1 з померлою була пов`язана спільним побутом, мала спільний бюджет, брала участь у спільних витратах на ремонт житла, його облаштування, що свідчить про факт проживання однією сім`єю.
Стверджує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 син ОСОБА_3 помер, у зв`язку з цим, ОСОБА_3 уповноважила саме Позивачку представляти її інтереси, спочатку щодо оформлення спадщини (копія довіреності від 16 жовтня 2014 року наявна в матеріалах справи), а потім щодо розпорядження майном отриманого на підставі свідоцтва про право на спадщину (копія довіреності від 03 квітня 2015 року наявна в матеріалах справи). Окрім цього вказує, ОСОБА_1 займалась організацією поховання і встановленням пам`ятника сину померлої
Також зазначає, що за місяць до смерті, ОСОБА_3 потрапила до лікарні, у весь час в палаті перебувала ОСОБА_1 . Саме остання піклувалась за ОСОБА_3 до дня її смерті.
Наведені докази підтверджують факт постійного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 з 01 жовтня 2013 року до 04 травня 2019 року.
Проситьрішення Галицького районного суду м. Львова від 20 лютого 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 лютого 2023 року скасуванню на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з ухваленням нового рішення по справі.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 не надано доказів того, які б вказували на те, що вона постійно проживала із ОСОБА_3 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
З таким висновком суду погодитися не можні із наступних підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , видане Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Львівській області, актовий запис №719 /а.с.9/.
Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, а саме частки квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , та квартира за адресою АДРЕСА_1 .
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Тишківської Р.І. із заявою про оформлення спадщини.
Листом №122/02-14 від 15 листопада 2019 приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Тишківська Р.І. повідомила ОСОБА_1 про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки остання документально не підтвердила факту родинних відносин із спадкодавцем /а.с.15/.
Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що 17 грудня 2014 року ОСОБА_3 залишила заповіт, яким на випадок її смерті, заповіла ОСОБА_1 належну їй квартиру АДРЕСА_4 /а.с.89/.
Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 листопада 2019 року посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тишківською Р.І., спадкоємцем майна ОСОБА_3 , а саме квартири АДРЕСА_4 є ОСОБА_1 /а.с.10/.
Відтак, ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Тишківської Р.І. №123/02-14 від 15.11.2019 /а.с.16/.
З довідки ЛКП «Снопківське» №4850 від 18.12.2019 вбачається, що ОСОБА_1 проживала без реєстрації з жовтня 2013 року з ОСОБА_3 до дня її смерті /а.с.14/.
Згідно копії свідоцтва про смерть від 25 серпня 2004 року чоловік ОСОБА_3 – ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.7).
Згідно копії свідоцтва про смерть від 23 вересня 2014 року син ОСОБА_3 – ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.19).
Із заяви ОСОБА_6 , посвідченої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тишківською Р.І. та зареєстрованої в реєстрі під номером 524, остання повідомила, що знайома зі ОСОБА_1 через ОСОБА_3 , з якою вона підтримувала дружні відносини.
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 були знайомі через ОСОБА_4 . 
На прохання ОСОБА_4 , ОСОБА_1 доглядала за його мамою, спочатку у м.Львові, а з 2014 року у м. Києві, коли остання мала проблеми з серцем. 
У листопаді 2013 року, після операції мами, ОСОБА_4 тимчасово забрав її до м. Києва, де вони проживали за адресою: АДРЕСА_3 .
Увесь цей час, з осені 2013 року, ОСОБА_1 допомагала доглядати та проживала разом з ОСОБА_3 . 
Після смерті сина ОСОБА_3 , ОСОБА_1 перевезла останню до м.Львова, де вони проживали разом.
Оскільки ОСОБА_3 , мала проблеми зі здоров`ям, ОСОБА_1 допомагала їй з лікуванням, домовлялася про прийом лікарів, супроводжувала її під час візитів до лікарні, купувала усі необхідні ліки та продукти харчування.
Після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_1 займалася організацією поховання, поминальними обідами. Зазначає, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 склалися близькі відносини /а.с.23/.
У афідевіті, посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Майдибурою О.В., зареєстрованому в реєстрі за №26648, ОСОБА_7 повідомила, що познайомилася зі ОСОБА_1 на роботі в ПАТ «Укрнафта», де вони працювали разом з сином ОСОБА_3 - ОСОБА_4 . 
На прохання ОСОБА_4 , ОСОБА_1 доглядала за його мамою з 2014 року у м. Києві, оскільки та мала проблеми з серцем. 
Після операції його мами на серці, він, тимчасово, забрав ОСОБА_3 у м. Київ, де вони проживали за адресою АДРЕСА_3 . 
Увесь цей час з осені 2013 року, ОСОБА_1 допомагала доглядати та проживала разом з ОСОБА_3 , спочатку у м. Львові, потім у м. Києві. 
Після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_1 перевезла ОСОБА_3 до м. Львова, де вони проживали разом. Оскільки ОСОБА_3 , мала проблеми зі здоров`ям, ОСОБА_1 допомагала їй з лікуванням, домовлялася про прийом лікарів, супроводжувала її під час візитів до лікарні, купувала усі необхідні ліки та продукти харчування. 
ОСОБА_1 допомагала ОСОБА_3 із облаштуванням квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 склалися близькі відносини /а.с.59/.
Як убачається з копії спадкової справи №02-14, заведеної після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Тишківської Р.І. із заявою про прийняття спадщини по смерті ОСОБА_3 /а.с.86/.
Згідно довідки ЛКП «Снопківське» №3317 від 04.10.2019 убачається, що ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 з 19.09.1964 по день смерті /а.с.88/.
Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно з положеннями статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або а законом.
Стаття 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялись внаслідок його смерті. Відповідно до положень статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Як зазначено вище, ОСОБА_1 оформила спадкові права на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , згідно заповіту ОСОБА_3 від 15 листопада 2019 року.
Неохоплене заповітом майно а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_5 ,має бути успадковане в порядку черговості.
Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємця за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Після смерті ОСОБА_3 не залишилось спадкоємців першої, другої та третьої черги.
Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини 2 статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов"язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання за спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`є зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2021 року у справі №694/646/20 зазначено, що для встановлення факту проживання однією сім`єю, тобто доведення існування передбачених статтею 1264 ЦК України підстав для визнання особи спадкоємцем четвертої черги, необхідні докази, які доводили б всій сукупності факти щодо ведення особами спільного господарства, наявності у сторін спільного бютжету, спільних витрат, взаємних прав та обов`язків.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №644/6274/16-ц вказано, що обов`язковими умовами для визнання особами членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. такими критеріями є спільне проживання, спільний побут і взаємні права й обов`язки.
Наявні в матеріалах справи докази, як-от: свідоцтво про право на спадшину за заповітом від 15 листопада 2019 року (а.с.89); довідка ЛКП «Снопківське» №4850 від 18 грудня 2019 року (а.с.14) про факт спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 із жовтня 2013 року до дня смерті останньої; лист (відмова) приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Тишківської Р.І. №122/02-14 від 15 листопада 2019 року; нотаріально посвідчена заява ОСОБА_6 від 27 червня 2022 року; довіреність від 03 квітня 2015 року, яка була видана ОСОБА_3 позивачці ОСОБА_1 для представництва її інтересів; довіреність від 16 жовтня 2014 року, яка була видана ОСОБА_3 позивачці ОСОБА_1 для представництва її інтересів; виписка 5567/734 із медичної картки ОСОБА_3 від 25 квітня 2019 року; квитанція №42-3354-К від 16 квітян 2019 року про придбання набору імплантатів для ОСОБА_3 ; епікриз виписки історії хвороби №4785/680, який підтверджує факт супроводження ОСОБА_3 до лікарні та понесення витрат на придбання ліків, імплантатів та лікування беззаперечно підтверджують факт проживання ОСОБА_1 зі ОСОБА_3 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Також в суді першої інстанції позивачкою додатково було надано наступні докази: оригінал нотаріально посвідчених письмових пояснень (афідант) свідка ОСОБА_7 від 30 листопада 2022 року, яка підтвердила факт догляду ОСОБА_1 ОСОБА_3 з 2013 року, спочатку у м. Львові, в подальшому у м. Києві, а потім знову у м. Львові, до смерті останньої; копії квитанції про оплату комунальних послуг за квартиру, яка розташована у АДРЕСА_3 ; копію договору а організацію та проведення поховання ОСОБА_3 від 07 травня 2019 року, які також підтверджують зазначений факт.
Суд першої інстанції не проаналізував зазначені докази в їх сукупності та прийшов до помилково висновку про відсутність доказів постійного проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_3 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
З урахуванням вищезазначеного апеляційна скарга представника ОСОБА_3 адвоката Навроцького Д.М. підлягає до задоволення, рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 лютого 2023 року скасуванню на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову в повному обсязі.
Керуючись ст.ст., 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 – задовольнити.
Рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 лютого 2023 року – скасувати та ухвалити нове рішення.
Позов задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 ) разом з спадкодавцем ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з 01 жовтня 2013 року по 04 травня 2019 року.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 03 липня 2023 року.

Головуючий:                                                                Савуляк Р.В.

Судді:                                                                        Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.