КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                            
      Єдиний унікальний номер справи: 372/536/22                     Головуючий у суді першої інстанції: Проць Т.В.
      Номер провадження: 22-ц/824/1613/2023                               Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М        У К Р А Ї Н И
 
10 квітня 2023  року                                                                                   м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого - Коцюрби О.П.,
суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А., 
 
розглянувши у порядку письмового провадження  в м. Києві  матеріали  цивільної  справи  за   апеляційною  скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат  Питель Любомир Степанович, на рішення Обухівського районного суду Київської області від 19 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Белогві» про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок  дорожньо-транспортної  пригоди, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
У лютому 2022 року  ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся  в Обухівський районний суд Київської області із вказаним позовом, в якому просив стягнути  з  Товариства з обмеженою відповідальністю «Белогві» (далі - ТОВ «Белогві», відповідач) матеріальну  шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП)  в  сумі  55 520,84 грн. та судові витрати.
Позовні  вимоги  обгрунтовував  тим,  що 08 вересня  2021 року, близько         08 год. 40 хв. на Дніпровському шосе (20+500м.) в Обухівському районі, Київської області, працівник ТОВ «Белогві» - ОСОБА_2 , перебуваючи за кермом автомобіля марки МАЗ 551605-271 д.н.з. НОМЕР_1 ,  порушив  Правила  дорожнього руху України (далі ПДР України), вчинив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої був пошкоджений належний йому автомобіль марки  Toyota Camry                д.н.з. НОМЕР_2 .  
Постановою Кривоозерського районного суду Миколаївської області від        04 листопада 2021 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.
Вказував,  що вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, становить 185 520,84 грн. 
В подальшому, він звернувся до Страхової компанії «Країна» (далі - СК «Країна», страхова компанія)) за страховою виплатою. За результатами розгляду заяви, страхова компанія виплатила йому в рахунок відшкодування завданої ДТП шкоди 127 400 грн. Окрім того, винуватцем ДТП - ОСОБА_2 , йому було компенсовано розмір франшизи - 2 600 грн. За таких обставин, сума невідшкодованої шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної  пригоди   становить 55 520,84 грн.
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 19 липня        2022 року, позов ОСОБА_1 до  ТОВ «Белогві» про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок  дорожньо-транспортної  пригоди  задоволено  частково.
Стягнуто з ТОВ «Белогві» на користь ОСОБА_1 , в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, 33 032,24 грн. та           992,40 грн. сплаченого судового збору, а всього стягнуто: 34 024,64 грн.
Не  погодившись  із    рішенням  суду  першої  інстанції,  ОСОБА_1   оскаржив  його  в  апеляційному  порядку.
В  апеляційній  скарзі,  посилаючись  на  неповне з"ясування  обставин,  що  мають  значення  для  справи,  неправильне  застосування  норм  матеріального  права  та  порушення  норм  процесуального  права,  просив  рішення Обухівського районного суду Київської області від 19 липня 2022 року  в  частині  відмови  в  задоволенні   позову  скасувати та ухвалити  нове  рішення  в  цій  частині,  яким  позовні  вимоги  задовольнити.
Зокрема,  в  доводах  апеляційної  скарги  вказує  на   те,  що  суд  першої  інстанції  повинен  був  стягнути  з  відповідача  всю  суму  фактичного  розміру  шкоди,  встановленої  відповідно  до Звіту № 20/09/21  про  оцінку матеріального збитку, завданого власнику внаслідок пошкодження колісного транспортного засобу від 24 вересня 2021 року,  без  врахування  фактично  відшкодованої  страховиком  суми.
Також    зазначає  про  те,  що  питання  фактичного здійснення  ремонту  автомобіля та сплати ПДВ судом першої інстанції при розгляді справи не   досліджувались . Ним оплачено  ремонт  пошкодженого  автомобіля  включно  з ПДВ  в  сумі 154 986,39 грн., що не було враховано судом,  оскільки розгляд справи здійснювався судом першої інстанції  у порядку спрощеного позовного провадження і відбувся лише за одне судове засідання.  Докази  на  підтвердження  вказаної обставини  ним  надано  в  додатку  до  апеляційної  скарги  із  клопотанням  про  долучення  доказів  до  матеріалів  справи.
У відзиві на апеляційну скаргу позивача, ТОВ «Белогві» доводи,  наведені  в  апеляційній  скарзі  заперечує,  рішення  суду  першої  інстанції  за  наслідками  розгляду  апеляційної  скарги  просить  залишити  без  змін.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справі за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом  першої  інстанції  встановлено,  що постановою Кривоозерського районного суду Миколаївської області  від 04 листопада 2021року встановлено,  що 08 вересня 2021року о  08.40 годин на Дніпровському шосе (20+500м.), водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом, автомобілем марки МАЗ 551605-271, д.н.з.  НОМЕР_1 , на регульованому перехресті виконав маневр розвороту, не надав перевагу в русі зустрічному автомобілю Toyota Camry     д.н.з.  НОМЕР_2 ,  в результаті чого, автомобілі  отримали механічні пошкодження та  матеріальні збитки, чим порушив вимоги п.п.16.6, 8.4 Правил дорожнього руху України.
Даною постановою суду, ОСОБА_2   притягнуто  до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.
З полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР №5275005 вбачається, що ТОВ «Белогві» застрахувало свою цивільну відповідальність, як власника автомобіля марки МАЗ 551605-271 д.н.з. НОМЕР_1   в Страховій компанії «Країна»  в  період:  з  23 квітня 2021  ро 22 квітня 2022 року, ліміт відповідальності  за  шкоду,  заподіяну    майну  потерпілого  становить 130 000 грн,  розмір франшизи 2 600 грн. (а.с.9)
Відповідно Звіту № 20/09/21 про оцінку матеріального збитку, завданого власнику внаслідок пошкодження колісного транспортного засобу, складеного        24 вересня 2021 року  оцінювачем ОСОБА_3 ,  встановлено, що величина матеріального збитку з ПДВ 20% на заміні складові та матеріали, завданого власнику пошкодженням КТЗ  марки Toyota Camry д.н.з.  НОМЕР_2   з врахуванням обмежень та допусків в межах яких відбулась оцінка складає: 185 520,84 грн. (з врахуванням ПДВ 20% на замінні складові та матеріали); 163 032,24 грн. (без врахування ПДВ 20% на замінні складові та матеріали) (а.с.10-14).
Страхова компанія «Країна» здійснила виплату ОСОБА_1 у розмірі       127 400 грн. за відшкодування завданої шкоди, а також позивачу було компенсовано ОСОБА_2 кошти в розмірі 2 600 грн., що підтверджується розпискою про отримання коштів.
Ухвалюючи  рішення  про  часткове  задоволення  позову,  суд  першої  інстанції  виходив  із  того,  що   пошкоджений в дорожньо-транспортній  пригоді  автомобіль марки Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_2 , належний ОСОБА_1 відремонтовано, проте, відомості про фактичний розмір здійсненого ремонту автомобіля позивача на час розгляду справи в суді першої інстанції в матеріалах справи відсутні. Суд вважав за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача різницю між фактичним розміром шкоди визначеної звітом № 20/09/21 від                24 вересня 2021 року без врахування ПДВ та отриманими від Страхової компанії та ОСОБА_2 виплатами, що складає 33 032,24 грн. Суд  вказав,  що  відповідачем такий розмір матеріального збитку, належними та допустимими доказами не спростований.
Колегія  суддів  погоджується  із  такими  висновками  суду  першої  інстанції,  виходячи  із  наступного.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).
Відповідно  до  ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична  або  фізична  особа  відшкодовує  шкоду,  завдану  їхнім  працівником  під  час  виконання  ним  своїх  трудових (службових)  обов`язків.
За приписами ч. 3 ст. 988 ЦК України, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
В редакції ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон   № 1961-IV) зазначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 28 Закону № 1961-IV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, у тому числі, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
Згідно із ст. 29 цього Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
За правилами п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч. 2 ст. 1192).
Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Системний аналіз ст.ст. 22, 988, 1166, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст. 22, 28, 29, 36 Закону № 1961-IV дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди.
При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі, й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі, обов`язок відшкодувати ту частину витрат, які необхідні для проведення ремонту автомобіля, які не увійшли до страхової виплати, покладається на особу, яка завдала шкоду, в загальному порядку.
Подібні правові висновки висловлено у постанові Верховного Суду від           01 липня 2020 року у справі № 420/998/18 (провадження № 61-11714св19).
За змістом ч.ч. 2,3 ст. 367 ЦПК  України  суд  апеляційної  інстанції  досліджує докази,  що стосуються  фактів,  на  які учасники  справи  посилаються  в апеляційній  скарзі  та (або) відзиві  на  неї. Докази,  які  не  були  подані  до  суду  першої  інстанції, приймаються судом лише  у  виняткових  випадках,  якщо  учасник  справи  надав  докази  неможливості  їх  подання  до  суду  першої  інстанції  з  причин,  що  об`єктивно  не залежали  від  нього.
Апеляційний  суд,  з  врахуванням  вимог ч. 3 ст. 367 ЦПК України  приймає  письмові докази,  які  підтверджують   понесення    позивачем витрат  на  ремонт  автомобіля,   надані  в  додатку  до  апеляційної  скарги  із  клопотанням  про  долучення  доказів.
При  апеляційному  розгляді,   з  врахуванням  вказаних  доказів  встановлено,  що  фактичний  розмір  майнової  шкоди,  завданої ОСОБА_1   пошкодженням  належного  йому  автомобіля  становить  154 986,39 грн. (у тому числі ПДВ -           25 831,07 грн.).
Також, ОСОБА_1 сплатив ТОВ «Віді Автострада» за проведення  ремонту,  належного  йому  автомобіля:  25 жовтня 2021 року - 80 000 грн. і             20 грудня 2021 року 74 986,39 грн., а всього позивачем сплачено за ремонт автомобіля - 154 986,39 грн.
Вказана  обставина  підтверджується  рахунком ТОВ «Віді Автострада» за       № ВДиС -0081273  від 19 грудня 2021  року   на  суму 154 986,39 грн. (у  тому  числі ПДВ: 25 831,07 грн.)  на ім`я  ОСОБА_1 ;  квитанцією № 1298011152344916 від 25 жовтня 2021 року: платник ОСОБА_1 ,  отримувач  ТОВ «Віді Автострада»    на  суму 80 000 грн.; квитанцією № 1354564991930305 від 20 грудня 2021 року: платник ОСОБА_1 , отримувач ТОВ «Віді Автострада» на  суму 74 986,39 грн. 
Суд  першої  інстанції,  визначаючи  розмір  матеріальної  шкоди  в  сумі         33 032,24 грн.,  виходив  із   величини  матеріального  збитку,  визначеного Звітом   № 20/09/21 про оцінку матеріального збитку, завданого власнику внаслідок пошкодження колісного транспортного засобу  від 24 вересня 2021 року на суму                163 032,24 грн. (без врахування ПДВ 20% на замінні складові та матеріали), з  врахуванням  виплаченого  позивачеві  страхового  відшкодування  із  франшизою  в  сумі 130 000 грн. (163 032,24 -130 000=33 032,24).
За  таких  обставин,  враховуючи,  що  дійсний  розмір  реальних  збитків,  завданих ОСОБА_1 , становить 154 986,39 грн.,  позивачу  виплачено  страхове  відшкодування  127 400 грн.  і  франшиза 2 600 грн., а всього: 130 000 грн., тому, відшкодуванню  підлягає сума, в розмірі 24 986,39 грн.
Проте,  оскільки  визначений  судом  першої  інстанції  розмір  шкоди   в  сумі  33 032,24 грн.  перевищує  розмір  фактичних  збитків 24 986,39 грн.,  апеляційний  суд  вважає,  що  права  позивача  на  судовий  захист  відповідно  до  ст.ст. 4, 5 ЦПК України,  ст. 15 ЦК  України   не   є  порушеними,  а  рішення  суду  першої  інстанції    ухвалене  з  дотриманням  норм  матеріального  і  процесуального  права.
Доводи  апеляційної  скарги   про  те,  що  суд  повинен  був  стягнути    всю  суму  фактичного  розміру шкоди,  встановленої  відповідно  до Звіту № 20/09/21 про оцінку матеріального збитку, завданого власнику внаслідок пошкодження колісного транспортного засобу,  є  необгрунтованими  та  підлягають  відхиленню,  оскільки  саме  позивачем  на  стадії  апеляційного  розгляду  надано  докази,  які  підтверджують,  що   розмір  реальних  збитків відповідно  до ст. 22 ЦК України  становить  154 986,39 грн.,  що  менше  розміру,  визначеного Звітом про оцінку матеріального збитку, завданого власнику внаслідок пошкодження колісного транспортного засобу.
Розмір  матеріальної  шкоди  визначено  з  дотриманням  вимог  ч. 2                 ст. 1194 ЦК України, що вказує на те, що Обухівський районний суд Київської області обгрунтовано  стягнув  із  відповідача  на  користь  позивача 33 032,24 грн.,  як  різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Інші  доводи  апеляційної  скарги,  висновків  суду  не  спростовують,    на  законність  і  обгрунтованість  рішення  суду  першої  інстанції  не  впливають.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вказане рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, тому підстави для задоволення апеляційної скарги    ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Питель Л.С., та скасування рішення Обухівського районного суду Київської області від 19 липня 2022 року відсутні.
Керуючись ст.ст. 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384 України, апеляційний суд,
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат  Питель Любомир Степанович, залишити без задоволення.
Рішення Обухівського районного суду Київської області від 19 липня           2022 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий:                                                                             О.П. Коцюрба
 
Судді:                                                                                         І.М. Білич
 
                                                                                                   Т.А. Слюсар