Справа № 126/2564/22 
Провадження № 33/801/339/2023
Категорія: 225 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Хмель Р. В.
Доповідач: Береговий О. Ю.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року                                                                               м. Вінниця

        Вінницький апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Берегового О.Ю.,
за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , 
розглянув його апеляційну скаргу на постанову Бершадського районного суду Вінницької області від 01 лютого 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 356094 від 23 грудня 2022 року, цього ж дня о 10:20 год. в м. Бершадь по вул. Ю.Коваленка ОСОБА_1 проводив господарську діяльність без державної реєстрації, як суб`єкта господарювання, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.
Постановою Бершадського районного суду Вінницької області від 01 лютого 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень штрафу в дохід держави. Стягнуто з нього судовий збір в розмірі 536,80 (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок) на користь держави.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП доведена матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 356094 від 23 грудня 2022 року, витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань, копіями постанов № 145 від 19 травня 2022 року, № 146 від 19 травня 2022 року, № 148 від 03 червня 2022 року, № 212 від 22 грудня 2022 року про накладення адміністративного стягнення, фотокарткою, сд-диском.
               Не погоджуючись з таким судовим рішенням особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції, провадження по справі закрити. Стягнути судовий збір в розмірі 805 грн. 21 коп. на користь нього. 
               Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що апелянт не погоджується із постановами про накладення на нього адміністративного стягнення № 145 від 19 травня 2022 року, № 146 від 19 травня 2022 року, № 148 від 03 червня 2022 року, № 212 від 22 грудня 2022 року, оскільки вважає їх незаконними та необґрунтованими. 
       На думку апелянта відеозапис, який міститься в матеріалах справи є недопустимим доказом, оскільки він не фіксує факту здійснення ним господарської діяльності (реалізації продукції).
       При цьому, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що до протоколу про адмінстративне правопорушення не додано належного доказу на підтвердження факту здійснення ним систематичної господарської (підприємницької) діяльності та одержання прибутку.
       Також ним подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Бершадського районного суду Вінницької області від 01 лютого 2023 року, яке мотивоване тим, що повний текст даної постанови від отримав 07 лютого 2023 року та подав апеляційну скаргу до суду. Однак, 13 березня 2023 року він отримав листа з Вінницького апеляційного суду з постановою про повернення йому апеляційної скарги, в зв`язку з пропущеним строком на апеляційне оскарження. Апеляційна скарга ним подана вдруге 16 березня 2023 року (вх. № 2298).
       Вирішуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, слід зазначити таке.
Згідно зі ст. 294 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Згідно матеріалів справи постанова Бершадського районного суду Вінницької області постановлена 01 лютого 2023 року та отримана ОСОБА_1 07 лютого 2023 року, про що свідчить розписка останнього, яка міститься в матеріалах справи (а.с.19).
Апеляційна скарга на постанову Бершадського районного суду Вінницької області від 01 лютого 2023 року подана ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 17 лютого 2023 року (а.с. 25). 
Однак, постановою Вінницького апеляційного суду від 06 березня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бершадського районного суду Вінницької області від 01 лютого 2023 року по справі щодо останнього повернуто особі, яка її подала, з підстав відсутності клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вказаної вище постанови.
Апеляційна скарга ОСОБА_1 подана повторно 16 березня 2023 року (вх. № 2298).
З огляду на вищенаведене, причини пропуску строку на апеляційне оскарження є поважними, тому такий строк слід поновити.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення, докази, які містяться в матеріалах справи на предмет їх належності, достатності та допустимості, за результатами чого дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.
При апеляційному розгляді встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 356094 від 23 грудня 2022 року, цього ж дня о 10:20 год. в м. Бершадь по вул. Ю. Коваленка ОСОБА_1 проводив господарську діяльність без державної реєстрації, як суб`єкта господарювання, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП.
Даний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про події правопорушення та особу, яка його вчинила.
За змістом частин 3, 4 ст. 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а згідно ч. 2 цієї статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення в графах «особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи», «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» та «підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності» наявні записи «відмовився». Дана відмова здійснена у присутності понятих. Будь-яких зауважень щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення чи клопотань ОСОБА_1 не заявляв. Права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП йому були роз`яснені.
За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Диспозицією частини 1 статті 164 КпАП України передбачена адміністративна відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).
Таким чином, об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у діяльності, що містить ознаки господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності, або здійсненні без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.
Згідно з частинами 1, 2 ГК України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.
Статтею 42 ГК України передбачено, що підприємництво як вид господарської діяльності - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.
Суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 2, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини в сфері господарської діяльності», під господарською діяльністю слід розуміти діяльність фізичних і юридичних осіб, пов`язану з виробництвом чи реалізацією продукції (товарів), виконанням робіт чи наданням послуг з метою одержання прибутку (комерційна господарська діяльність) або без такої мети (некомерційна господарська діяльність). Підприємницька діяльність є одним із видів господарської діяльності, обов`язкові ознаки якої - безпосередність, систематичність її здійснення з метою отримання прибутку.
Під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.
Таким чином, важливими і обов`язковими ознаками господарської діяльності є її систематичність (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) та її здійснення суб`єктом на власний ризик з метою одержання прибутку.
Отже, систематичність є ознакою підприємницької діяльності, а не умовою притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП України, як про те стверджує апелянт.
Висновок суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП в діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених доказах, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку.
Так, як вбачається з матеріалів справи, а саме з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ОСОБА_1 , державна реєстрація припинення підприємницької дяльності фізичної особи – підприємця зареєстрована за її рішенням 25 липня 2014 року 14:48:08, 21480060003003529 (а.с.3-5), що свідчить про відсутність державної реєстрації його як фізичної особи – підприємця, чого апелянт не заперечував у судовому засіданні апеляційної інстанції.
Відповідно до копій постанов про накладення адміністративного стягнення № 145 від 19 травня 2022 року, № 146 від 19 травня 2022 року, № 148 від 03 червня 2022 року, № 212 від 22 грудня 2022 року, які на час розгляду справи є чинними, вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово самовільно займав територію (частину території) об`єкта благоустрою населеного пункту м. Бершадь Гайсинського району Вінницької області, розміщуючи торгівельний лоток, у зв`язку з чим був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП (а.с.10-12).
Здійснення ОСОБА_1 підприємницької діяльності без державної реєстрації підтверджується наявними в матеріалах справи відеозаписами з нагрудної камер працівників Бершадської міської ради (000000_000000202221209095658_0257(2) а.с.14) та працівника поліції (VID 221223-101110F-000000-000000-0014), а також фотокарткою (а.с. 13), з яких вбачається незаконне розміщення ОСОБА_1 торгівельного лотка та обладнаного місця для торгівлі з ковбасними виробами і вагами.
Доводи апелянта, про те, що відеозапис, який міститься в матеріалах справи є недопустимим доказом, оскільки він не фіксує факту здійснення ним господарської діяльності (реалізації продукції), апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки на ньому чітко видно незаконне розміщення торгівельного лотка з ящиками ковбасних виробів та ваги. Також, в матеріалах справи є постанови про накладення на нього адміністративного стягнення за неодноразове самовільне зайняття території (частину території) об`єкта благоустрою населеного пункту і розміщення торгівельного лотка, що в свою чергу дає чіткі підстави вважати, що останній здійснює систематичну господарську діяльність без державної реєстрації, як суб`єкта господарювання.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження   ОСОБА_1 з приводу відсутності в його діях ознак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності.
Інші доводи апеляційної скарги носять формальний характер та на увагу не заслуговують.
При накладені адміністративного стягнення судом відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Врахувавши вказані обставини суд призначив ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 164 КУпАП, яке за своїм видом і мірою є справедливим.
Порушень застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, що є безумовною підставою скасування судового рішення, не встановлено.
З огляду на викладене, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд першої інстанції з яким погоджується суд апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУАП.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Бершадського районного суду Вінницької області від 01 лютого 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду                                                 О.Ю. Береговий