ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/12507/22                                        Суддя (судді) першої інстанції: Аблов Є.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2023 року                                                                      м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого - судді          Парінова А.Б.,
суддів:                                        Беспалова О.О., 
                                                  Грибан І.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги Державної судової адміністрації України та Київського комунального об`єднаного зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 листопада 2022 року по справі за адміністративним позовом Шевченківського районного суду міста Києва до Державної судової адміністрації України про визнання протиправними та скасування рішень, 

В С Т А Н О В И В:
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся Шевченківський районний суд міста Києва (далі також - позивач) з адміністративним позовом до Державної судової адміністрації України (далі також - ДСА України, відповідач) в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати аудиторський звіт Державної судової адміністрації України від 15.06.2022 № 6.1-05/02, складений за результатами здійснення позапланового внутрішнього аудиту відповідності у Шевченківському районному суді міста Києва за період діяльності з 01.01.2021 по 10.12.2021, проведеного на виконання наказу ДСА України від 10.12.2021 № 412 «Про проведення позапланового аудиту»;
- визнати протиправними та скасувати висновки Державної судової адміністрації України від 11 липня 2022 року щодо обґрунтованості коментарів (зауважень) Голови Шевченківського районного суду міста Києва до Аудиторського звіту за результатами здійснення позапланового внутрішнього аудиту відповідності у Шевченківському районному суді міста Києва за період діяльності з 01.01.2021 по 10.12.2021 від 15.06.2022 № 6.1- 05/02.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про безпідставність висновків, до яких дійшов відповідач при складанні вказаного вище аудиторського звіту, та порушенні порядку проведення аудиту позивача.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 листопада 2022 року позов задоволено: 
- визнано протиправним та скасовано Аудиторський звіту Державної судової адміністрації України від 15 червня 2022 року № 6.1-05/02, складений за результатами здійснення позапланового внутрішнього аудиту відповідності у Шевченківському районному суді міста Києва за період діяльності з 01 січня 2021 року по 10 грудня 2021 року, проведеного на виконання наказу Державної судової адміністрації України від 10 грудня 2021 року № 412 «Про проведення позапланового аудиту»;
- визнано протиправним та скасовано висновки Державної судової адміністрації України від 11 липня 2022 року щодо обґрунтованості коментарів (зауважень) Голови Шевченківського районного суду міста Києва до Аудиторського звіту за результатами здійснення позапланового внутрішнього аудиту відповідності у Шевченківському районному суді міста Києва за період діяльності з 01 січня 2021 року по 10 грудня 2021 року від 15 червня 2022 року№ 6.1- 05/02;
- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної судової адміністрації України на користь Шевченківського районного суду міста Києва судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 962, 00 грн. (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві гривні).
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідачем (надалі - апелянт 1) подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування всіх обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт 1 вказує на те, що ДСА України діяла в межах своїх повноважень, визначених Законодавством України, жодними своїми діями чи бездіяльністю не здійснила протиправних дій щодо позивача, отже оскаржуване рішення є необґрунтованим, оскільки в оскарженому рішенні має місце неповне з`ясування судом всіх обставин, що мають значення для справи.
Крім того, на адресу суду апеляційної інстанції від Київського комунального об`єднаного зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд" (надалі - апелянт 2) надійшла апеляційна скарга, в якій останній просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт 2 зазначає, що судом першої інстанції вирішено питання про права та законні інтереси КО «Київзеленбуд», а саме, питання законності втручання правоохоронних органів у діяльність комунального об`єднання шляхом проведення обшуку та тимчасового доступу в межах кримінального провадження № 42021100000000092 від 05.02.2021 р., в межах судових справ №761/16656/21 та № 761/15757/21, щодо яких встановлено порушення авторозподілу за результатами внутрішнього аудиту. Апелянт 2 зазначає, що судом першої інстанції не надано оцінки наступним обставинам: позовна заява була підписана і скерована до суду неповноважним представником - керівником апарату Шевченківського районного суду міста Києва А.О. Зборщік, яка в силу статті 155 Закону України «Про судоустрій І статус суддів» не наділена такими повноваженнями, а зборами суддів не приймалося рішення про оскарження аудиторського звіту і відповідно про уповноваження Зборщік А.О. представляти Шевченківський районний суд міста Києва як юридичну особу у судових органах; в силу положень ч. 5 ст. 128 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» зборами суддів Шевченківського районного суду міста Києва не розглядався оскаржуваний аудиторський звіт, і відповідно рішення про ініціацію його оскарження в судовому порядку не приймалося; наказ ДСА України від 10 грудня 2021 року № 412 «Про проведення позапланового внутрішнього аудиту» з подальшими змінами, що став підставою для позапланового аудиту Позивачем не оскаржувався; Аудиторського звіту за результатами здійснення позапланового внутрішнього аудиту відповідності у Шевченківському районному суді міста Києва за період діяльності з 01 січня 2021 року по 10 грудня 2021 року від 15 червня 2022 року №6.1- 05/02 не є рішеннями суб`єкта владних повноважень в розумінні пункту 1 частини 2 статті 17 КАС України.
Позивач заперечує проти апеляційних скарг відповідача та особи, яка не була стороною даної справи, з підстав зазначених у письмовому відзиву на апеляційні скарги та зазначає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог законодавства.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження. 
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що згідно з наказом № 412 від 10 грудня 2021 року ДСА України на підставі звернення Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» від 01 грудня 2021 року № 077/226-5073 та доповідної записки начальника управління інформатизації та судової статистики ДСА України від 06 грудня 2021 року № 15.1-462/21 прийнято рішення про проведення в Шевченківському районному суді міста Києва позапланового внутрішнього аудиту відповідності за період діяльності з 01 січня 2021 року по 10 грудня 2021 року та утворено аудиторську групу. Період проведення аудиту було встановлено з 13 по 31 грудня 2021 року.
На підставі доповідної записки відділу аудиту ДСА України від 22 грудня 2021 року № 6-14/340, внесено зміни до п. 2 наказу ДСА України від 10 грудня 2021 року № 412 «Про проведення позапланового внутрішнього аудиту», про що прийнято відповідний наказ № 431 від 23 грудня 2021 року «Про внесення змін до наказу ДСА України від 10.12.2021 № 412».
Відповідно до наказу № 449 від 30 грудня 2021 року ДСА України «Про внесення змін до наказу ДСА України від 10.12.2021 № 412» внесено зміни до п.п. 3 та 4 наказу ДСА України від 10 грудня 2021 року № 412 «Про проведення позапланового аудиту», шляхом викладення у наступній редакції: « 3. Аудит проводити в період з 13.12.2021 по 31.01.2022. 4. Про результати проведеного аудиту відділу аудиту (Лещенко О.П.) доповісти Голові Державної судової адміністрації України або особі, яка виконує обов`язки Голови Державної судової адміністрації України, у термін до 18.02.2022».
Наказом № 38 від 27 січня 2022 року ДСА України «Про внесення змін до наказу ДСА України від 10.12.2021 № 412» внесено зміни до п.п. 2, 3, 4 наказу ДСА України від 10 грудня 2021 року № 412 «Про проведення позапланового аудиту», зокрема в частині проведення аудиту у період з 13 грудня 2021 року по 28 лютого 2022 року та повідомлення про результати проведеного аудиту уповноважену особу до 25 березня 2022 року.
Згідно з наказом № 100 від 05 квітня 2022 року ДСА України «Про внесення змін до наказу ДСА України від 10.12.2021 № 412» внесено зміни до п.п. 3 та 4 наказу ДСА України від 10 грудня 2021 року № 412 «Про проведення позапланового аудиту, зокрема в частині проведення аудиту в період з 13 грудня 2021 року по 31 травня 2022 року та повідомлення про результати проведеного аудиту уповноважену особу до 15 червня 2022 року.
Так, 16 травня 2022 року для підпису голові Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 (надалі - Голова Суду) надіслано аудиторський звіт за результатами здійснення позапланового внутрішнього аудиту відповідності у Шевченківському районному суді міста Києва за період діяльності з 01 січня 2021 року по 10 грудня 2021 року від 15 червня 2022 року № 6.1-05/02 (надалі - Аудиторський звіт), яким встановлено, зокрема наступні порушення: 1) п. 1 Розділу 1.15 «Резюме (основні висновки)», а саме: передачі 7 314 (семи тисяч триста чотирнадцяти) судових справ, зареєстрованих у період з 01 січня 2021 року по 10 грудня 2021 року, на розгляд суддям Шевченківського районного суду міста Києва без запуску алгоритму автоматизованого розподілу судових справ між суддями, а також спричинення внесення до автоматизованої системи недостовірних даних і втручання в автоматизовану систему документообігу Суду (п. 10 ч. 3 Висновків щодо оцінки стану функціонування автоматизованої системи документообігу Суду, автоматизованого розподілу справ між суддями Шевченківського районного суду міста Києва); 2) п. 2 Розділу 1.15 «Резюме (основні висновки)», а саме: виникнення 23 973 (двадцять три тисячі дев`ятсот сімдесят три) випадків змін у так званому «ручному режимі» спеціалізації суддів у робочі, вихідні (суботні) та святкові, неробочі дні у періоді, що досліджувався, чим порушено вимоги ч. 2 статті 18 та ч. 5 статті 128 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та п. 2.3.10. Положення про АСДС (п. 11 ч. 3 Висновків щодо оцінки стану функціонування автоматизованої системи документообігу Суду, автоматизованого розподілу справ між суддями Шевченківського районного суду міста Києва); 3) п. 3 Розділу 1.15 «Резюме (основні висновки)», а саме: виникнення 7594 (сім тисяч п`ятсот дев`яносто чотири) випадки несвоєчасної реєстрації судових справ і матеріалів у КП «Д-3» Суду (дата надходження в обліково-статистичній картці (ОСК) не відповідає даті створення ОСК) та виникнення 8 866 (вісім тисяч вісімсот шістдесят шість) випадків несвоєчасного проведення автоматизованого розподілу судових справ та матеріалів у КП «Д-З» Суду (дата проведення автоматизованого розподілу справи не відповідає даті надходження в ОСК) (п. 14 ч. 3 Висновків щодо оцінки стану функціонування автоматизованої системи документообігу Суду, автоматизованого розподілу справ між суддями Шевченківського районного суду міста Києва); 4) п. 4 Розділу 1.15 Резюме (основні висновки)», а саме: відсутність у періоді з 01 січня 2021 року по 10 грудня 2021 року в базі даних КП «Д-З» Суду 445 (чотириста сорока п`яти) електронних примірників розпоряджень керівника апарату Суду щодо необхідності проведення повторного автоматизованого розподілу справ, на підставі яких проводився повторний автоматизований розподіл в КП «Д-З» Суду, чим порушено вимоги п.п. 2.9.1 та 2.1.3 Положення про АСДС в частині збереження в автоматизованій системі електронного примірника кожного документа в стані «Оригінал» та засвідчення ЕЦП особи, яка підписала цей документ (п. 15 ч. 3 Висновків щодо оцінки стану функціонування автоматизованої системи документообігу Суду, автоматизованого розподілу справ між суддями Шевченківського районного суду міста Києва); 5) п. 5 Розділу 1.15 «Резюме (основні висновки)», а саме: наявність у періоді з 01 січня 2021 року по 10 грудня 2021 року в базі даних КП «Д-3» Суду 639 (шістсот тридцяти дев`яти) примірників розпоряджень керівника апарату Суду щодо необхідності проведення повторного автоматизованого розподілу справ, які перебувають у статусі «Проект» та не містять ознак накладення електронного цифрового підпису (ЕЦП/КЕП) відповідальної особи, чим порушено вимоги п.п. 2.9.1 та 2.1.3 Положення про АСДС в частині збереження в автоматизованій системі електронного примірника кожного документа в статусі «Оригінал» та засвідчення ЕЦП особи (п. 15 ч. 3 Висновків щодо оцінки стану функціонування автоматизованої системи документообігу Суду, автоматизованого розподілу справ між суддями Шевченківського районного суду міста Києва); 6) п. 6 Розділу 1.15 «Резюме (основні висновки)», а саме: фактів не відправлення до ЄДРСР 3 128 (три тисячі сто двадцять вісім) електронних примірників судових рішень по справах Суду, які засвідчені КЕП та перебувають у статусі «Оригінал» або у статусі «Проект» (п. 16 ч. 3 Висновків щодо оцінки стану функціонування автоматизованої системи документообігу Суду, автоматизованого розподілу справ між суддями Шевченківського районного суду міста Києва); 7) не повідомлення Голови Суду ОСОБА_1 про наявність реального або потенційного конфлікту інтересів начальнику Територіального управління ДСА України в м. Києві, Раді суддів України або Національному агентству з питань запобігання корупції при підготовці та виданні наказу від 19 липня 2021 року № 02-04-К-207 (ч. 2 Висновків за результатами аудиту дотримання Судом вимог Закону України «Про запобігання корупції»); 8) встановлення доплат державним службовцям за додаткове навантаження у зв`язку із виконанням обов`язків за вакантною посадою державної служби у розмірі 100%, без врахування об`єму роботи за додаткове навантаження, чим порушено вимоги ч. 4 статті 52 Закону України «Про державну службу» (п. 14 ч. 1 Висновків за результатами оцінки стану використання керівником апарату Суду та його заступниками повноважень, визначених Положеннями про апарат Шевченківського районного суду міста Києва).
За результатом ознайомлення з Аудиторським звітом та не погоджуючись з окремими пунктами його висновків Головою Суду скеровано на адресу Голови ДСА України ОСОБА_12 коментарі (зауваження) на висновки Аудиторського звіту.
За результатом розгляду вказаних коментарів (зауважень) на висновки Аудиторського звіту, голові Шевченківського районного суду міста Києва скеровано висновки від 11 липня 2022 року щодо обґрунтованості коментарів (зауважень) Голови Шевченківського районного суду міста Києва до Аудиторського звіту за результатами здійснення позапланового внутрішнього аудиту відповідності у Шевченківському районному суді міста Києва за період діяльності з 01 січня 2021 року по 10 грудня 2021 року від 15 червня 2022 року № 6.1-05/02 (далі також - Висновки на коментарі (заперечення)), в яких частково прийнято до уваги коментарі на Аудиторський звіт, а саме: (п. 15 ч. 3 Висновків) коментарі (зауваження) прийняті в повному обсязі; (п. 16 ч. 3 Висновків) коментарі (зауваження) прийняті у частині покладення обов`язку щодо своєчасного надсилання електронних примірників судового рішення та окремої думки судді для їх внесення до Реєстру шляхом формування та підписання відповідного електронного примірника в АСДС на суддю (суддю-доповідача), який ухвалив таке рішення, про що зазначено у приписі п. 1 Розділу X Порядку ведення ЄДРСР, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 19 квітня 2018 року № 1200/0/15-18; (ч. 2 Висновків) коментарі (зауваження) прийняті; (п. 14 ч. 1 Висновків) коментарі (зауваження) прийняті у частині встановлення доплати у розмірі 100% за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків за вакантною посадою державної служби головним спеціалістам ОСОБА_2 за період з березня по квітень 2021 року та з квітня по липень 2021 року, ОСОБА_3 , за квітень 2021 року, ОСОБА_4 за період з квітня по липень 2021 року, ОСОБА_5 за листопад 2021 року, ОСОБА_6 за період з вересня по листопад 2021 року, в їх основний робочий час за умови отримання повного посадового окладу за основними посадами на загальну суму 54, 7 тис. гривень.
Позивач, не погоджуючись з даним висновком відповідача, звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до п.14 p. VIII Порядку вказано, що за результатами внутрішнього аудиту, протягом 15 робочих днів після підписання звіту, або висновків на заперечення, об`єкту аудиту надаються рекомендації, які повинні містити пропозиції про усунення встановлених недоліків, порушень, відхилень та удосконалення тих аспектів діяльності установи, у тому числі внутрішнього контролю, щодо яких проводився аудит. Та такі рекомендації підписуються начальником відділу аудиту за поданням керівника аудиторської групи та затверджуються Головою ДСА України (п. 18 p. VIII Порядку). Однак, жодних рекомендацій передбачених вказаним пунктом Порядку суду першої інстанції надано на було. Крім того, судом першої інстанції звернуто увагу, що відповідно до приписів Закону України «Про судоустрій і статус суддів», аудиторська група ДСА України не входить до переліку організаційних форм суддівського самоврядування, а тому не може трактувати рішення зборів суддів, крім того, ставити дані рішення під сумнів.
Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, пункт 10 ч. 3 Висновків щодо оцінки стану функціонування автоматизованої системи документообігу Суду, автоматизованого розподілу справ між суддями Шевченківського районного суду міста Києва Аудиторського звіту, яким встановлено передача 7 314 (семи тисяч триста чотирнадцяти) судових справ, зареєстрованих у період з 01 січня 2021 року по 10 грудня 2021 року, на розгляд суддям Шевченківського районного суду міста Києва без запуску алгоритму автоматизованого розподілу судових справ між суддями, а також спричинення внесення до автоматизованої системи недостовірних даних і втручання в автоматизовану систему документообігу Суду.
Відповідно до Розділу 6 Засад використання автоматизованої системи документообігу Шевченківського районного суду міста Києва, раніше визначеному в судовій справі головуючому судді, окрім випадків, передбачених Положенням про автоматизовану систему документообігу суду, також передаються, як слідчим суддям, з урахуванням їх спеціалізації (п. 5.2-1, п. 5.3, п. 5.4): клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів, подані в одному кримінальному провадженні під час досудового розслідування, - слідчому судді, якому в порядку автоматизованого розподілу визначено перше клопотання вказаної категорії; клопотання про обшук та про огляд приміщення, житла чи іншого володіння особи, подані в одному кримінальному провадженні під час досудового розслідування, - слідчому судді, якому в порядку автоматизованого розподілу визначено перше клопотання про огляд чи/та про обшук; клопотання про арешт майна, подані в одному кримінальному провадженні під час досудового розслідування, - слідчому судді, якому в порядку автоматизованого розподілу визначено перше клопотання про арешт майна.
Клопотання вказаних категорій, які надійшли протягом одного робочого дня в одному кримінальному провадженні, передаються слідчому судді, якому автоматизовано розподілено перше клопотання вказаної категорії у даному кримінальному провадженні.
Клопотання про арешт майна, яке надійшло до суду після усунення недоліків, передається слідчому судді, який виносив ухвалу про його повернення для усунення недоліків, а у випадку його відсутності на роботі - передається на автоматизований розподіл.
Судом першої інстанції встановлено, що зі змісту Засад використання автоматизованої системи документообігу Шевченківського районного суду міста Києва (надалі - Засади), вони розроблені та затверджені у відповідності до вимог Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30 (останні зміни від 15 вересня 2016 року) (надалі - Положенням про АСДС), Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Цивільного процесуального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України, Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Даними Засадами врегульовано окремі питання, що стосуються порядку функціонування автоматизованої системи документообігу у Шевченківському районному суді міста Києва, віднесені до компетенції зборів суддів згідно з вимогами Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та Положення (Витяги з Рішень зборів судців щодо Засад та змін до Засад надаються у додатку 3).
Статтею 130-1 Конституції України визначено, що для захисту професійних інтересів суддів та вирішення питань внутрішньої діяльності судів відповідно до закону діє суддівське самоврядування.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 4 статті 126 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддівське самоврядування - це самостійне колективне вирішення зазначених питань суддями.
Статтею 127 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що організаційними формами суддівського самоврядування є збори суддів, Рада суддів України, з`їзд суддів України.
Згідно ч. 1 статті 128 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», збори суддів - зібрання суддів відповідного суду, на якому вони обговорюють питання внутрішньої діяльності цього суду та приймають колективні рішення з обговорюваних питань.
Стаття 128 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» також передбачає, що збори суддів скликаються головою відповідного суду за власною ініціативою або на вимогу не менше третини загальної кількості суддів цього суду.
Відповідно до п. 1 та п. 2 ч. 5 статті 128 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», збори суддів обговорюють питання щодо внутрішньої діяльності суду чи роботи конкретних суддів або працівників апарату суду та приймають з цих питань рішення, що є обов`язковими для суддів та працівників цього суду, визначають спеціалізацію суддів з розгляду конкретних категорій справ, а також здійснюють інші повноваження.
Згідно з п. 2.3.10 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, збори суддів відповідного суду мають право запроваджувати спеціалізацію суддів з розгляду конкретних категорій судових справ.
Зборами суддів Шевченківського районного суду міста Києва визначено спеціалізації всім суддям (слідчим суддям) щодо розгляду всіх категорій справ.
Так, Положенням про АСДС передбачено порядок розподілу судових справ шляхом передачі судової справи раніше визначеному у судовій справі судді (п.п. 2.3.44, 2.3.45, 2.3.46, 2.3.47), в тому числі клопотання та скарги по одному кримінальному провадженню передаються раніше визначеному слідчому судді, якщо інший порядок не визначений зборами суддів.
Відповідно до пп. 2.3.48 Положення про АСДС, результатом розподілу судової справи шляхом передачі судової справи раніше визначеному у судовій справі судді є протокол передачі судової справи раніше визначеному складу суду (додаток 6 в Положенні (копію додаємо), що створюється в автоматизованій системі уповноваженою особою апарату суду.
Порядок здійснення розподілу (автоматизовано чи неавтоматизовано) та формат (автоматично, неавтоматично) створення протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду (слідчому судді) Положенням про АСДС не конкретизовано.
У зв`язку з вищевикладеним, порядок передачі справ (як зазначає аудит - без запуску алгоритму автоматизованого розподілу) раніше визначеним суддям (слідчим суддям) уповноваженими особами Шевченківського районного суду міста Києва здійснюється на виконання вимог Засад використання автоматизованої системи документообігу Шевченківського районного суду міста Києва, які, у свою чергу, затверджено відповідно до вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та Положення про АСДС.
Крім того, порядок застосування передачі справ раніше визначеним суддям (слідчим суддям) у Шевченківському районному суді міста Києва відповідно до Засад використання автоматизованої системи документообігу Шевченківського районного суду міста Києва та визначених Зборами суддів спеціалізацій діє з моменту вирішення Зборами суддів даного питання, шляхом затвердження Засад та внесення відповідних змін до Засад Зборами суддів Шевченківського районного суду міста Києва.
Щодо п. 11 ч. 3 Висновків щодо оцінки стану функціонування автоматизованої системи документообігу Суду, автоматизованого розподілу справ між суддями Шевченківського районного суду міста Києва, яким встановлено випадків змін у так званому «ручному режимі» спеціалізації суддів у робочі, вихідні (суботні) та святкові, неробочі дні у періоді, що досліджувався, чим порушено вимоги ч. 2 статті 18 та ч. 5 статті 128 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та п. 2.3.10. Положення про АСДС: Відповідно до вимог статей 15, 18, 128 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначення судді або колегії судців для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою у порядку, визначеному процесуальним законом. Справи розподіляються, зокрема, з урахуванням спеціалізації суддів, навантаження кожного судді, заборони брати участь у перегляді рішень для судді, який брав участь в ухваленні судового рішення, про перегляд якого порушується питання (крім перегляду за нововиявленими обставинами), перебування суддів у відпустці, відсутності у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю, відрядження, а також інших передбачених законом випадків, через які суддя не може здійснювати правосуддя або брати участь у розгляді судових справ. У випадках, визначених законом, а також за рішенням зборів судців відповідного суду може запроваджуватися спеціалізація судців з розгляду конкретних категорій справ. Збори суддів за своїми повноваженнями, зокрема, обговорюють питання щодо внутрішньої діяльності суду чи роботи конкретних суддів або працівників апарату суду та приймають з цих питань рішення, що є обов`язковими для суддів та працівників цього суду, визначають спеціалізацію суддів з розгляду конкретних категорій справ; визначають рівень навантаження на суддів відповідного суду з урахуванням виконання ними адміністративних або інших обов`язків; здійснюють інші повноваження, визначені Законом.
Частиною 3 статті 35 КПК України передбачено, що визначення судді (слідчого судді) здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою (далі - ЄСІТС) під час реєстрації відповідних матеріалів, скарги, клопотання, заяви чи іншого процесуального документа за принципом випадковості та в хронологічному порядку з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, заборони брати участь у перевірці вироків та ухвал для судці, який брав участь в ухваленні вироку або ухвали, про перевірку яких порушується питання (крім перегляду за нововиявленими обставинами), перебування судців у відпустці, відсутності у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю, відрядженням, а також інших передбачених законом випадків, через які суддя не може здійснювати правосуддя або брати участь у розгляді судових справ.
Поряд з цим, ч. 12 статті 35 КПК України визначає, що особливості розподілу кримінальних проваджень та інших передбачених законом процесуальних документів, що подаються до суду, встановлюються Положенням про ЄСІТС.
Судом першої інстанції встановлено, що Шевченківським районним судом міста Києва, у період, що перевірявся, Суд не було підключено до модуля автоматизованого розподілу справ та інших підсистем ЄСІТС.
Тому, на виконання вимог п.п. 3.1 та 3.2 Рішення Ради суддів України від 12 квітня 2018 року № 16 щодо внесення змін до Рішення Ради суддів України від 02 березня 2018 року № 17, до підключення до модуля автоматизованого розподілу справ та інших підсистем, використання яких є обов`язковим для його роботи в судах, застосовуються норми Положення про АСДС в редакції, затвердженій Рішенням Ради суддів України від 15 вересня 2016 року, та Засади використання автоматизованої системи документообігу суду (далі також - Засади), затверджені рішенням зборів суддів відповідного суду; повністю зберігаються повноваження зборів суддів щодо здійснення автоматизованого розподілу судових справ між суддями, в тому числі в частині затвердження засад використання автоматизованої системи документообігу суду.
Пунктом 1.4.9 Положення про АСДС передбачено, що збори суддів відповідного суду мають повноваження, визначені Положенням про АСДС, щодо розгляду питань стосовно порядку функціонування автоматизованої системи. За результатами розгляду цих питань рішенням зборів суддів затверджуються Засади використання автоматизованої системи документообігу суду.
Отже, відповідно до зазначених вище норм, процесуальне законодавство (ч. 12 статті 35 КПК України) для встановлення детальних особливостей розподілу справ відправляє до Положення про ЄСІТС. Водночас, враховуючи те, що Суд у перевіряємий період не було підключено до модуля автоматизованого розподілу справ, в частині визначення особливостей розподілу справ діють Положення про АСДС та Засади використання автоматизованої системи документообігу суду.
Відповідно до п. 1.4.9 Положення про АСДС, збори суддів відповідного суду мають визначені цим Положенням повноваження щодо розгляду питань стосовно порядку функціонування автоматизованої системи. За результатами розгляду питань, зазначених в абзаці першому цього підпункту, рішенням зборів суддів затверджуються Засади використання автоматизованої системи документообігу суду.
Пунктом 2.3.13 Положення про АСДС визначено, що Збори суддів відповідного суду мають право визначати особливості здійснення автоматизованого розподілу судових справ, зокрема, стосовно суддів, щодо яких за рішенням зборів суддів запроваджується (змінюється) спеціалізація з розгляду конкретних категорій справ.
Судом першої інстанції встановлено, що Зборами суддів Суду 31 січня 2017 року в дотримання п. 2.3.10 та п. 2.3.13 Положення про АСДС було визначено та введено спеціалізацію «клопотання, заяви, ст. 206 КПКУ, в порядку чергування слідчих суддів відповідно до РЗС від 31.01.2017», які відповідно до п. 2.3.4 Положення про АСДС підлягали автоматизованому розподілу.
З метою забезпечення своєчасного розгляду справ вказаної категорії, враховуючи необхідність їх негайного розгляду та з урахуванням надмірної завантаженості суду в частині надвеликої кількості надходження клопотань від органів досудового розслідування протягом дня й великої кількості призначених судом до розгляду справ у цілому (з урахуванням великої кількості колегіального розгляду справ), відповідно до п. 1.3.1 та п. 1.4.9 Положення про АСДС, рішенням Зборів суддів Суду від 27 червня 2017 року (протокол № 4) затверджено Засади використання автоматизованої системи документообігу Шевченківського районного суду міста Києва, які були прийняті з урахуванням особливостей, визначених Положенням про АСДС.
Пунктом 5.1. Засад визначено, що у Шевченківському районному суді міста Києва розробляються та затверджуються наказом Голови суду або особи, що виконує його обов`язки, графіки чергувань слідчих суддів у відповідності до визначеної спеціалізації у робочі, вихідні (суботні) та святкові, неробочі дні (на випадок надходження клопотань органів досудового розслідування) із визначенням основного та запасного чергового слідчого судді (на випадок надходження заяв про відвід слідчого судді або на випадок непередбачуваних обставин). Графік чергувань слідчих суддів розробляється та затверджується за три місяці до початку строку його дії.
Судом першої інстанції встановлено, а відповідачем не спростовано, що вказане положення не скасоване, є діючим та обов`язковим для виконання відповідно до зазначених вище норм.
Так, Радою суддів України 02 липня 2018 року прийнято рішення № 40, яким вирішувалось виключно питання організації слідчих суддів у неробочий час. Предметом розгляду Радою суддів України 02 липня 2018 року стало виникнення у практичній діяльності місцевих загальних судів питання щодо організації роботи слідчих суддів та працівників апарату суду у неробочий (вихідні та святкові дні) і надурочний час, у зв`язку із необхідністю прийому та розгляду клопотань органів досудового розслідування та інших учасників кримінального провадження, про що прямо вказано в рішенні. При цьому, 02 липня 2018 року Радою суддів України не розглядалося питання щодо організації роботи слідчих суддів та працівників апарату суду у робочий час, у зв`язку із чим посилання на дане Рішення в аудиторському звіті є безпідставним.
З аналізу матеріалів справи та норм права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що чинне законодавство не містить прямої чи опосередкованої заборони введення чергування слідчих суддів у робочі дні для розгляду окремих категорій справ, які потребують невідкладного розгляду для дотримання прав і свобод учасників такого розгляду.
Судом першої інстанції звернуто увагу на те, що встановлення графіків чергування участі слідчих суддів у робочі та вихідні (святкові) дні у розподілі клопотань конкретно визначеної категорії визначає, що слідчі судді приймають участь у розподілі справ відповідної спеціалізації виключно у чітко визначені дні, а тому саме в ці дні вони спеціалізуються на розгляді таких справ.
Крім того, забезпечення реалізації участі слідчих суддів у розподілі справ в порядку чергування у конкретні чітко визначені дні автоматизованою системою документообігу суду інакше ніж шляхом встановлення/зняття відповідної спеціалізації не вбачається можливим в силу відсутності такого функціоналу в АСДС, що не було спростовано відповідачем.
Щодо випадків участі одного судді в розподілі справ в окремі дні, то дана обставина не порушує принципу вірогідності розподілу справ, як про те вказано в Аудиторському звіті, оскільки розподіл справ в порядку чергування відбувається в автоматизованому режимі з дотриманням вимог п. 2.3.4 Положення про АСДС та відповідно до п. 5.1 Засад (згідно з графіками чергування) з урахуванням особливостей, визначених п. 5.2 Засад (включення/виключення з графіків чергування наказом Голови суду).
Відповідно до вимог п. 2.3.27 Положення про АСДС, у разі, коли в суді з об`єктивних підстав правосуддя здійснює один суддя (а в даному випадку є об`єктивним виключення суддів з графіку чергувань слідчих суддів наказом Голови суду або у зв`язку із перебуванням у нарадчій кімнаті, на лікарняному, у відпустці тощо), здійснення автоматизованого розподілу судових справ не буде порушенням вимог Положення про АСДС. 
Тобто, виключення з об`єктивних підстав слідчих суддів з графіку чергувань фактично не позбавляє участі в чергуванні суддів, які з такого графіку не виключені, у зв`язку з чим вони продовжують чергувати відповідно до затвердженого графіку та приймати участь в автоматизованому розподілі справ (в подальшому наслідки такого розподілу враховуються під час обліку навантаження судді при автоматизованому розподілі інших категорій справ).
Поряд з цим, з метою запобігання нерівномірного (надмірного) навантаження на суддів, Засадами передбачено можливість повторного автоматизованого розподілу справи чи виключення судді з автоматизованого розподілу в порядку чергування (п. 7.1.1 Засад).
Отже, у випадку надходження черговому слідчому судді надмірної кількості клопотань (заяв), яку він не в змозі розглянути протягом робочого дня, останній звертається зі службовою запискою до керівника апарату суду або особи, яка виконує його обов`язки, щодо повторного автоматизованого розподілу справ (в порядку хронології їх надходження) чи виключення з розподілу.
У випадку виключення з розподілу чергового слідчого судді, що має наслідком відсутність чергових слідчих суддів для розподілу справ у визначений день, Головою суду виноситься наказ про внесення змін до графіку чергувань слідчих суддів, яким, як правило, включаються до автоматизованого розподілу всі слідчі судді, які приймають участь у чергуванні в інші дні (п. 5.2 Засад).
При цьому, розподіл справ окремої категорії, які розподіляються в порядку чергування згідно з затвердженими графіками, між 31 суддями (як зазначено в аудиторському звіті (а.с. 12, п. 2) є неприпустимим, оскільки відповідну спеціалізацію для розподілу Зборами суддів визначено не всім слідчим суддям (і лише у дні чергування).
З аналізу матеріалів справи та норм права колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначені вище обставини та умови вказують на належне застосування посадовими особами Шевченківського районного суду міста Києва норм права в частині автоматизованого розподілу справ між слідчими суддями та належне забезпечення виконання Засад, а тому, за вказаних обставин, втручання в процес об`єктивного та неупередженого розподілу матеріалів кримінального провадження між суддями чи порушення принципу вірогідності автоматизованого розподілу судових справ між суддями не вбачається. 
Щодо п. 14 ч. 3 Висновків щодо оцінки стану функціонування автоматизованої системи документообігу Суду, автоматизованого розподілу справ між суддями Шевченківського районного суду міста Києва, яким встановлено випадки несвоєчасної реєстрації судових справ і матеріалів у КП «Д-З» Суду (дата надходження в обліково-статистичній картці (ОСК) не відповідає даті створення ОСК) та виникнення 8 866 (вісім тисяч вісімсот шістдесят шість) випадків несвоєчасного проведення автоматизованого розподілу судових справ та матеріалів у КП «Д-3» Суду (дата проведення автоматизованого розподілу справи не відповідає даті надходження в ОСК).
Відповідно до п. 3.1 Засад, розподіл судових справ здійснюється в суді в день їх реєстрації. В особливих випадках, коли з об`єктивних причин не може бути здійснено розподіл справи в день її реєстрації, такий розподіл здійснюється не пізніше наступного робочого дня після того, як відпали причини, які унеможливлювали розподіл.
Судом першої інстанції встановлено, а відповідачем не спростовано, що значна кількість справ, визначена відповідачем у розрізі цього питання, зареєстрована та розподілена на наступний день, що прямо дозволено Засадами.
Також, відповідачем були визначені матеріали справ, які були зареєстровані у найближчий перед вихідними робочий день: так, якщо справа надійшла у п`ятницю, однак, враховуючи межі робочого дня у цей день (скорочений) та надмірне надходження матеріалів, що підлягають реєстрації, а також їх значущість (які підлягають невідкладному розгляду, мають скорочені строки розгляду, викликають значний суспільний інтерес, резонансність), працівники апарату Суду, з урахуванням усіх цих обставин, позбавлені можливості здійснити реєстрацію інших матеріалів в межах робочого часу та змушені проводити таку реєстрацію у найближчий робочий день (понеділок), що спотворює загальну картину в АСДС КП «Д-3» щодо достовірності даних «дата надходження» і нівелює показник дати реєстрації «на 4 день», без врахування вказаних обставин.
Аналогічна ситуація, згідно позиції позивача, відбувається при надходженні і реєстрації матеріалів перед святковими днями.
Крім того, відповідачем акцентовано увагу на матеріалах справ, строк реєстрації яких (на думку аудиторської групи) порушено, які підлягали реєстрації після проведення відповідної процедури «Резолюція», оскільки при надходженні вказані матеріали не містили жодного припису щодо того, в порядку якого судочинства проводити відповідну реєстрацію, а також не містили повної суті звернення, що значно ускладнювало можливість вірно ідентифікувати матеріал для його подальшої реєстрації. Такі звернення до суду потребують додаткового опрацювання та вирішення, що у більшості випадків не можливо здійснити протягом одного (робочого) дня.
Судом першої інстанції встановлено, що через надмірне надходження всіх категорій справ, що підлягають реєстрації, при цьому справ, що мають скорочені строки розгляду та підлягають невідкладній реєстрації, працівники апарату Шевченківського районного суду міста Києва за браком часу та, враховуючи незаповненість штату Суду (недостатня кількість працівників), в межах робочого часу не встигають реєструвати таку надмірну кількість матеріалів, що змушує їх працювати в позаробочий час, а реєстрацію відповідних матеріалів проводити на наступний день.
Також, ані Положенням про АСДС, ані жодним іншим законодавчим актом не передбачено меж надмірної завантаженості суду.
Судом першої інстанції встановлено, а відповідачем не спростовано, що протягом 2021 року в межах територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду міста Києва перебувало 9 (дев`ять) органів досудового розслідування, в кожному з яких по декілька управлінь та відділів, що здійснюють досудове слідство кримінальних проваджень. Таким чином, Шевченківський районний суд міста Києва має надзвичайно високий показник навантаження, щорічно входить у рейтинг «ТОП-5» районних судів України з найбільшим навантаженням, і дана обставина стосується лише матеріалів органів досудового розслідування, без врахування інших категорій справ: цивільне судочинство, адміністративне судочинство, кримінальні провадження, справи про адміністративні правопорушення (всіх категорій, визначених законодавством), що також надходять у провадження суду щоденно у надмірній кількості.
З аналізу матеріалів справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що несвоєчасна реєстрація матеріалів в АСДС зумовлена певними необхідними причинами, які є обґрунтованими, однак ряд незалежних від Суду причин, таких як: відсутність належної кількості працівників апарату, зумовлена низьким рівнем оплати праці, висока плинність кадрів в апараті суду, зумовлена надмірним навантаженням, необхідністю виконання покладених завдань у позаробочий час без отримання відповідних доплат, а також низьким рівнем оплати праці, може спричиняти певні недоліки в роботі Суду.
Щодо п. 15 ч. 3 Висновків щодо оцінки стану функціонування автоматизованої системи документообігу Суду, автоматизованого розподілу справ між суддями Шевченківського районного суду міста Києва, яким встановлено відсутність у періоді з 01 січня 2021 року по 10 грудня 2021 року в базі даних КП «Д-3» Суду 445 (чотириста сорока п`яти) електронних примірників розпоряджень керівника апарату Суду щодо необхідності проведення повторного автоматизованого розподілу справ, на підставі яких проводився повторний автоматизований розподіл в КП «Д-3» Суду, чим порушено вимоги п.п. 2.9.1 та 2.1.3 Положення про АСДС в частині збереження в автоматизованій системі електронного примірника кожного документа в стані «Оригінал» та засвідчення ЕЦП особи, яка підписала цей документ.
Судом першої інстанції встановлено, що повторний автоматизований розподіл вказаних судових справ здійснено уповноваженими особами Шевченківського районного суду міста Києва на виконання ухвал суддів (слідчих суддів) про задоволення відводу (самовідводу), оригінали вказаних ухвал суддів (слідчих суддів) містяться в матеріалах судових справ, електронні примірники вказаних ухвал наявні в автоматизованій системі документообігу суду КП «Д-3» в статусі «Оригінал», підписані електронним цифровим підписом судді (ЕЦП/КЕП) та відправлені до ЄДРСР.
Так, ухвали суддів (слідчих суддів) про задоволення відводу (самовідводу) не підлягають оскарженню, тобто набирають законної сили з моменту їх оголошення.
Відповідно до частини 3 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими для виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Згідно з частини 4 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.
Пунктом 2.3.49 Положення про АСДС визначено, що повторний автоматизований розподіл справ між суддями застосовується у випадках, визначених законом.
Відповідно до п. 2.3.52 Положення про АСДС, за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду (особи, яка виконує його обов`язки) здійснюється повторний автоматизований розподіл судових справ у разі виявлення очевидних помилок в налаштуваннях автоматизованої системи діловодства суду при автоматизованому розподілі справ, що призвели до порушення порядку визначення судді (колегії суддів) для розгляду справи.
Ухвали суддів (слідчих суддів) про задоволення відводу (самовідводу) містять пряму вимогу щодо передачі матеріалів судових справ на повторний автоматизований розподіл для заміни судді (слідчого судді) на іншого уповноваженого суддю (слідчого суддю), а тому не виконати дані ухвали суддів (слідчих суддів ) не вбачається можливим.
Крім того, винесення керівником апарату (або іншою уповноваженою особою) Розпорядження щодо повторного автоматизованого розподілу на підставі ухвал суддів (слідчих суддів) про задоволення відводу не передбачено Положенням про АСДС, оскільки питання щодо заміни відведеного судді (слідчого судді) вже вирішено та підлягає виконанню відповідно до норм чинного законодавства.
Отже, даний пункт висновку не містить порушень, які були висвітлені аудиторською групою.
Щодо п. 15 ч. 3 Висновків щодо оцінки стану функціонування автоматизованої системи документообігу Суду, автоматизованого розподілу справ між суддями Шевченківського районного суду міста Києва, яким встановлено наявність у періоді з 01 січня 2021 року по 10 грудня 2021 року в базі даних КП «Д-3» Суду 639 (шістсот тридцяти дев`яти) примірників розпоряджень керівника апарату Суду щодо необхідності проведення повторного автоматизованого розподілу справ, які перебувають у статусі «Проект» та не містять ознак накладення електронного цифрового підпису (ЕЦП/КЕП) відповідальної особи, чим порушено вимоги пунктів 2.9.1 та 2.1.3 Положення про АСДС в частині збереження в автоматизованій системі електронного примірника кожного документа в статусі «Оригінал» та засвідчення ЕЦП особи.
Відповідно до вимог розділу 2 Положення про АСДА в частині повторного автоматизованого розподілу, зокрема п.п. 2.3.50, 2.3.25 та 2.3.52, електронний примірник розпорядження про повторний автоматизований розподіл вноситься до автоматизованої системи документообігу суду не пізніше наступного робочого дня, що настає після його підписання.
При цьому, розпорядження про повторний автоматизований розподіл справ вносились до АСДС відповідальними особами в день їх фактичного винесення та підписання.
Пунктом 1.2.1 Положення про АСДС визначено поняття оригіналу електронного документа суду (електронний примірник документа суду з обов`язковими реквізитами, в тому числі з електронним цифровим підписом (далі - ЕЦП) автора, що не підлягає редагуванню). Вказаним пунктом визначено поняття саме оригіналу електронного документу, в той час, як пунктами Положення про АСДС, які регулюють можливість винесення розпоряджень про повторний автоматизований розподіл справ (2.3.50, 2.3.25, 2.3.52 тощо), зазначено, що до АСДС вноситься електронний примірник розпорядження про повторний автоматизований розподіл не пізніше наступного робочого дня, що настає після його підписання.
Судом першої інстанції встановлено, що оригінали розпоряджень про повторний автоматизований розподіл виносились в паперовому вигляді у двох екземплярах, підписувались в день їх винесення та передавались разом з відповідними доповідними (службовими) записками та матеріалами справ виконавцю, якому відповідним розпорядженням було доручено виконання повторного автоматизованого розподілу.
Після здійснення повторного автоматизованого розподілу справ оригінали розпоряджень в обов`язковому порядку долучалися до матеріалів відповідних справ, а їх копії з відміткою про виконання зберігаються у відповідному наряді (номенклатурна справа № 01-27 за 2021 рік).
Примірники вказаних вище розпоряджень вносились до АСДС в день винесення та підписання відповідних паперових оригіналів, оскільки відповідно до регулюючих діяльність суду нормативів документообіг суду наразі здійснюється в паперовому вигляді.
З аналізу матеріалів справи та норм права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в АСДС розпорядження про повторний автоматизований розподіл зберігались у статусі «Проект», оскільки в Положенні про АСДС вимоги про обов`язкове його підписання ЕЦП відсутні.
Щодо п. 16 ч. 3 Висновків щодо оцінки стану функціонування автоматизованої системи документообігу Суду, автоматизованого розподілу справ між суддями Шевченківського районного суду міста Києва яким встановлено факт не відправлення до СДРСР 3 128 (три тисячі сто двадцять вісім) електронних примірників судових рішень по справах Суду, які засвідчені КЕП та перебувають у статусі «Оригінал» або у статусі «Проект».
Відповідно до п. 1 Розділу X Порядку ведення ЄДРСР, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 19 квітня 2018 року № 1200/0/15-18, обов`язок щодо своєчасного надсилання електронних примірників судового рішення та окремої думки судді для їх внесення до Реєстру шляхом формування та підписання відповідного електронного примірника в АСДС покладається на суддю (суддю-доповідача), який ухвалив таке рішення.
Згідно п. 3 Розділу X вказаного Порядку ведення ЄДРСР, відповідальність за організацію в суді своєчасного правильного та повного внесення до АСДС реєстраційних відомостей та відомостей про набрання судовим рішенням законної сили, надсилання таких відомостей до ЄДРСР, а також за своєчасне надсилання адміністраторові відповідних відомостей, несе керівник апарату суду або особа, яка виконує його обов`язки.
Судом першої інстанції встановлено, що  керівником апарату (а у разі його відсутності - в.о. керівника апарату) Шевченківського районного суду міста Києва здійснюється щомісячний контроль щодо своєчасного направлення судових рішень до Єдиного державного реєстру судових рішень та інших необхідних відомостей, а також щодо своєчасного внесення до автоматизованої системи відомостей про набрання судовим рішенням законної сили.
Дані списки справ (судові рішення) виводяться з автоматизованої системи документообігу суду відповідальним працівником відділу судової статистики та доводяться до відома працівників апаратів суддів керівником апарату суду, для належної реалізації функціонування автоматизованої системи та Порядку ведення ЄДРСР.
Відповідно до вимог статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання та не зобов`язаний давати жодних пояснень щодо суті справ, які перебувають у його провадженні, крім випадків, установлених законом. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, а також фізичні і юридичні особи та їх об`єднання зобов`язані поважати незалежність судді і не посягати на неї.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» визначено, що незалежність суддів є основною передумовою їх об`єктивності та неупередженості, тому суддя при здійсненні правосуддя підкоряється лише закону і нікому не підзвітний. Суддям забезпечується свобода неупередженого вирішення справ відповідно до їх внутрішнього переконання, що ґрунтується на вимогах закону. Також Постановою роз`яснено, що незалежність суддів при розгляді конкретних справ має забезпечуватись і в самому суді. У зв`язку з цим неприпустимими є, зокрема, непроцесуальний вплив на суддю з боку інших суддів, у тому числі тих, що обіймають адміністративні посади в судах, встановлення контролю за здійсненням судочинства суддею, витребування від судді будь-якої інформації чи довідок про хід та перспективи розгляду справи тощо.
У зв`язку з тим, що вплив на суддю щодо реалізації відправлення судових рішень до ЄДРСР є неможливим, керівником апарату Шевченківського районного суду міста Києва, як зазначив позивач, при надходженні інформації щодо невнесення або несвоєчасного внесення судових рішень до ЄДРСР та не проставлення дати набрання цими рішеннями законної сили проводяться всі необхідні та можливі в межах її компетенції заходи для врегулювання даного питання, а саме: щомісячно контролюється кількісна наявність таких судових рішень, доводиться інформація до відома працівників апаратів суддів, доводиться відповідна інформація Голові суду, який у подальшому виносить обговорення даного питання на оперативних нарадах суддів.
З аналізу матеріалів справи та норм права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що даний пункт висновку не містить порушень, які були висвітлені аудиторською групою.
Щодо ч. 2 Висновків за результатами аудиту дотримання Судом вимог Закону України «Про запобігання корупції», якою встановлено не повідомлення Голови Суду ОСОБА_1 про наявність реального або потенційного конфлікту інтересів начальнику Територіального управління ДСА України в м. Києві, Раді суддів України або Національному агентству з питань запобігання корупції при підготовці та виданні наказу від 19 липня 2021 року № 02-04-К-207.
Відповідно до частини 5 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.
Згідно частини 1 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Частиною 2 статті 24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що голова місцевого суду з питань, що належать до його адміністративних повноважень, видає накази і розпорядження.
У разі відсутності голови місцевого суду його адміністративні повноваження здійснює один із заступників голови суду за визначенням голови суду, за відсутності такого визначення - заступник голови суду, який має більший стаж роботи на посаді судді, а в разі відсутності заступника голови суду - суддя цього суду, який має більший стаж роботи на посаді судді.
Відповідно до частини 12 статті 20 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», перебування судді на адміністративній посаді в суді не звільняє його від здійснення повноважень судді відповідного суду, передбачених цим Законом.
Так, 19 липня 2021 року відповідно до Наказу № 02-04-К-207 Головою Суду ОСОБА_1 судді ОСОБА_1 встановлено доплату відповідно до норм чинного законодавства.
Законом України «Про запобігання корупції» визначено, що потенційний конфлікт інтересів - це наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень; реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.
За змістом зазначеної статті суб`єктивна сторона корупційного діяння характеризується тим, що воно вчиняється лише з корисливих спонукань.
Особа, яка вчинила таке корупційне діяння, усвідомлює, що вона незаконно використовує свої службові повноваження та незаконно одержує у зв`язку з цим певні матеріальні блага.
Тобто, навіть при наявності суперечності між особистими інтересами та службовими повноваженнями, обов`язковим є встановлення можливості впливу такої суперечності на об`єктивність або упередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи невчинення дій під час виконання службових повноважень.
При цьому, конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним. Тобто, конфлікт інтересів має місце тільки тоді, коли вказана суперечність фактично вплинула чи могла виплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.
Зі змісту статті 172-7 КУпАП вбачається, що особистий інтерес - це користь, вигода, яка стосується (або цікавить) особи, і які вона бажає отримати для себе особисто або близьких.
У Наказі від 19 липня 2021 року № 02-04-К-207 відсутня будь-яка вигода щодо встановленої доплати, оскільки така доплата має свої межі встановлення, зокрема відповідну вислугу років (стаж роботи). Крім того, Головою Суду ОСОБА_1 даним наказом встановлено собі, як судді, який здійснює свої суддівські повноваження належним чином, доплату за вислугу років за наявності відповідного стажу роботи відповідно до ч. 5 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», що не має в собі ніяких корисливих спонукань і не тягне за собою ніякого незаконного отримання матеріальних благ, оскільки дану доплату прямо визначено нормою закону за вислугу років.
При цьому, на виконання вищевказаних норм Закону України «Про судоустрій і статус суддів» вказана доплата за наявності відповідного стажу роботи була б встановлена ОСОБА_1 , як судді Шевченківського районного суду міста Києва, незалежно від того, обіймає останній адміністративну посаду в Суді чи ні.
Крім того, згідно з роз`ясненням Національного агентства з питань запобігання корупції від 13 червня 2022 року № 11 щодо наявності/відсутності конфлікту інтересів під час реалізації повноважень з окремих питань оплати праці, голова Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 не мав обов`язку повідомляти про видання наказу про встановлення доплати за вислугу років від 19 липня 2021 року № 02-04-К-207 щодо самого себе як судді з метою отримання роз`яснень щодо подальшого врегулювання потенційного або реального конфлікту інтересів, оскільки відповідно до ч. 5 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» доплата суддям за вислугу років має фіксований характер, який залежить виключно від наявності стажу роботи на посаді судді. За таких обставин, застосоване повноваження Голови Суду при її встановленні не є дискреційним, у зв`язку з чим в особи відсутній конфлікт інтересів під час призначення такої доплати.
У зв`язку з наведеним вище, даний пункт висновку не містить порушень, які були висвітлені аудиторською групою.
Щодо п. 14 ч. 1 Висновків за результатами оцінки стану використання керівником апарату Суду та його заступниками повноважень, визначених Положеннями про апарат Шевченківського районного суду міста Києва, яким встановлено доплати державним службовцям за додаткове навантаження у зв`язку із виконанням обов`язків за вакантною посадою державної служби у розмірі 100%, без врахування об`єму роботи за додаткове навантаження, чим порушено вимоги ч. 4 статті 52 Закону України «Про державну службу».
Відповідно до ч. 4 статті 52 Закону України «Про державну службу», виплата за додаткове навантаження у зв`язку із виконанням обов`язків за вакантною посадою державної служби встановлюється керівником державної служби за поданням безпосереднього керівника державним службовцям, між якими здійснено розподіл обов`язків за вакантною посадою, пропорційно додатковому навантаженню за рахунок економії фонду посадового окладу за відповідною посадою.
Вимоги даної статті не встановлюють меж у відсотковому співвідношенні щодо виплат за додаткове навантаження у зв`язку із виконанням обов`язків за вакантною посадою державної служби.
Встановлення меж виплати за додаткове навантаження у розмірі 50% посадового окладу визначено ч. 3 статті 52 Закону України «Про державну службу» у зв`язку із виконанням обов`язків тимчасово відсутнього державного службовця.
Однак, тимчасово відсутній державний службовець не є тотожним поняттям у співвідношенні з посадою, яка є вакантною, тобто тимчасова відсутність - це певна об`єктивна причина, за якою державний службовець відсутній певний період часу на робочому місці, однак посада за ним зберігається. Вакантна посада - це вільна посада (робоче місце), на яку може бути в майбутньому працевлаштована особа.
Згідно з частин 7, 8 статті 31 Закону України «Про державну службу», з метою безперебійного функціонування державного органу одночасно з прийняттям рішення про оголошення конкурсу на зайняття вакантної посади державної служби до призначення особи на таку посаду суб`єкт призначення може прийняти рішення: про тимчасове покладення виконання обов`язків за вакантною посадою державної служби категорії «А» на одного із заступників або на одного з керівників структурних підрозділів цього державного органу; про тимчасове покладення виконання обов`язків за вакантною посадою керівника- самостійного структурного підрозділу на одного із державних службовців, які працюють у відповідному структурному підрозділі державного органу; про тимчасовий розподіл обов`язків за іншими вакантними посадами державної служби між державними службовцями, які працюють у відповідному структурному підрозділі державного органу.
Строк тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою державної служби не може перевищувати три місяці.
Як вбачається з матеріалів справи, вказаний строк не було перевищено при винесенні керівником апарату Суду наказів щодо доплат державним службовцям за додаткове навантаження у зв`язку із виконанням обов`язків за вакантною посадою державної служби.
Крім того, вимоги ч. 4 статті 52 Закону України «Про державну службу» в частині нарахування доплат за рахунок економії фонду Шевченківським районним судом міста Києва не порушено, оскільки доплата у 100% співвідношенні, яка була нарахована працівникам, встановлювалась від посадового окладу, без нарахувань щодо рангу державного службовця, надбавок за вислугу років та інших стимулюючих виплат, а також враховуючи характер навантаження на даних працівників (у повній мірі виконання і своїх обов`язків, і обов`язків за вакантною посадою).
Судом першої інстанції встановлено, що під час винесення керівником апарату Шевченківського районного суду міста Києва Зборщік А.О. 08 листопада 2021 наказу № 02-04-К-321 «Про встановлення доплати за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків за вакантною посадовою державної служби», згідно з ч. 4 статті 52 Закону України «Про державну службу», головному спеціалісту Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_8 безпосередній керівник останньої - начальник відділу організаційного забезпечення розгляду справ про адміністративне правопорушення Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_9 перебувала у відпустці по вагітності та пологам з 01 листопада 2021 року по 14 лютого 2022 року включно, що підтверджується наказом керівника апарату суду від 27 жовтня 2021 року № 02-04-В-716. Зазначене свідчить про відсутність на час встановлення відповідної доплати на робочому місці безпосередньо керівника державного службовця, якому встановлювалась доплата за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків за вакантною посадою державної служби. При цьому, виконуючи обов`язки начальника відділу організаційного забезпечення розгляду справ про адміністративні правопорушення Шевченківського районного суду міста Києва призначений не був та фактично керівництво відділом здійснювалося безпосередньо керівником апарату суду, що свідчить про відсутність доцільності складання відповідного подання на встановлення виплати за додаткове навантаження.
Аналогічна ситуація виникла й при винесенні керівником апарату Шевченківського районного суду міста Києва Зборщік А., від 10 листопада 2021 року наказу №02-04-К-323 «Про тимчасове виконання обов`язків начальника відділу організаційного забезпечення розгляду кримінальних справ», згідно з ч. 4 статті 52 Закону України «Про державну службу». Так, як пояснив позивач, виконання обов`язків начальника відділу організаційного забезпечення розгляду кримінальних справ Шевченківського районного суду міста Києва було покладено на головного спеціаліста відділу організаційного забезпечення розгляду кримінальних справ Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_10 . При цьому, на час винесення вказаного наказу начальник відділу організаційного забезпечення розгляду кримінальних справ Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_11 була звільнена за угодою сторін, що підтверджується наказом керівника апарату суду від 04 червня 2021 року № 02-04-К-173. Зазначене свідчить про відсутність на час встановлення відповідної доплати на робочому місці безпосереднього керівника державного службовця, якому встановлювалася доплата за додаткове навантаження у зв`язку із виконанням обов`язків за вакантною посадою державної служби. При цьому, керівництво відділом організаційного забезпечення розгляду кримінальних справ Шевченківського районного суду міста Києва фактично здійснювалось безпосередньо керівником апарату суду, що свідчить про відсутність доцільності складання відповідного подання на встановлення виплати за додаткове навантаження.
Згідно з пункту 1 Положення про Державну судову адміністрацію України, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 січня 2019 року № 141/0/15-19, Державна судова адміністрація України є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади в межах повноважень, установлених законом.
Відповідно до пункту 6 Положення №141/0/15-19, визначено завдання ДСА України, зокрема, організовує внутрішній аудит та забезпечує його здійснення в ДСА України, її територіальних управліннях, державних підприємствах, установах і організаціях, що належать до сфери управління ДСА України.
Із метою визначення єдиних підходів до провадження діяльності з внутрішнього аудиту в міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київській та Севастопольській міських державних адміністраціях, інших головних розпорядниках коштів державного бюджету (далі - державний орган), їх територіальних органах та бюджетних установах, що належать до сфери їх управління, оцінки якості такого аудиту, розроблено Стандарти внутрішнього аудиту, затверджені наказом Міністерства фінансів України від 04 жовтня 2011 року № 1247.
Відповідно до пункту 2 розділу 1 «Стандарт 1» глави II Стандартів внутрішнього аудиту, внутрішні документи з питань внутрішнього аудиту розробляються керівником підрозділу внутрішнього аудиту з урахуванням цих Стандартів і Порядку та мають охоплювати всі аспекти діяльності з внутрішнього аудиту.
Згідно з пункту 2 розділу 1 «Стандарт 1» глави II Стандартів внутрішнього аудиту, внутрішні документи з питань здійснення внутрішнього аудиту мають врегульовувати такі питання, зокрема, планування діяльності з внутрішнього аудиту, в тому числі підходи до складання та ведення бази даних, організації, проведення та документування ідентифікації й оцінки ризиків для планування діяльності з внутрішнього аудиту, визначення факторів відбору для здійснення планових внутрішніх аудитів та частоти їх здійснення щодо кожного об`єкта внутрішнього аудиту; організація та проведення внутрішнього аудиту (планування та виконання аудиторського завдання), документування його перебігу та результатів, контроль за виконанням аудиторських завдань; складання та підписання аудиторського звіту, порядок та строки надання і розгляду коментарів до аудиторських звітів.
Так, наказом ДСА України від 22 грудня 2017 року № 1124 затверджено «Порядок планування та проведення внутрішніх аудитів відділом аудиту Державної судової адміністрації України, документування й реалізації їх результатів» (зі змінами від 05.06.2019 за №538) (надалі - Порядок).
Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку, внутрішній аудит здійснюється за такими напрямками діяльності: аудит ефективності, фінансовий аудит та аудит відповідності, в яких обов`язковою складовою є розкриття внутрішнього контролю діяльності об`єкта контролю залежно від напряму аудиту.
Під час аудиту відповідності оцінюється діяльність об`єктів аудиту щодо дотримання вимог чинного законодавства України, планів, процедур, контрактів з питань стану збереження й використання фінансових і матеріальних ресурсів, інформації та управління державним майном (п. 1.3 р. 2 Порядку).
З аналізу вищезазначених норм права вбачається, ДСА України не має повноважень на проведення внутрішнього аудиту (перевірок) процесуальної діяльності суду.
Так, у Шевченківському районному суді міста Києва проведено позаплановий внутрішній аудит відповідності, підставою якого стало звернення Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень «Київзеленбуд» від 01 грудня 2021 року № 077/226-5073 та доповідна записка начальника управління інформатизації та судової статистики ДСА України від 06 грудня 2021 року № 15.1-462/21.
Положеннями п. 18 p. IV Порядку, визначено строки проведення аудиту, зокрема, строки проведення фінансового аудиту та аудиту відповідності - до 30 робочих днів. Ці строки можуть бути продовжені на строк до 15 робочих днів на підставі наказу ДСА України.
В Аудиторському звіті зазначено, що датою початку аудиту є 13 грудня 2021 року. При цьому термін проведення аудиту неодноразово продовжувався, про що свідчать накази ДСА України, а саме: наказ від 23 грудня 2021 року № 431 «Про внесення змін до наказу ДСА України від 10.12.2021 № 412», від 30 грудня 2021 року № 449 «Про внесення змін до наказу ДСА України від 10.12.2021 № 412», від 27 січня 2022 року № 38 «Про внесення змін до наказу ДСА України від 10.12.2021 № 412», від 05 квітня 2022 року № 100 «Про знесення змін до наказу ДСА України від 10.12.2021 № 412», від 18 травня 2022 року № 132 «Про внесення змін до наказу ДСА України від 10.12.2021 № 412» від 30 травня 2022 року № 146 «Про внесення змін до наказу ДСА України від 10.12.2021 №412». Проте жодного обґрунтування необхідності продовження терміну проведення вказані накази не містять, а відтак не зрозуміла необхідність такого продовження на такий тривалий період поза межами визначених строків проведення аудиту.
Пунктом. 12 p. VIII Порядку передбачено, що у разі якщо відповідальний за діяльність об`єкта аудиту не погоджується з висновками аудиторського звіту, аудиторський звіт підписується ним із зауваженнями, які не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дня його вручення або надходження повинні бути надані керівнику аудиторської групи разом з обґрунтованими коментарями (зауваженнями) за формою, наведеною в додатку 6 до цього Порядку, про відмову, за формою, наведеною в додатку 5 до цього Порядку, і залучають його до офіційних документів.
Так, у відповідності до зазначених вимог, Судом 20 червня 2022 року Голові ДСА України було надано коментарі та зауваження на висновки аудиторського звіту.
Пунктом 13 розділу VIII Порядку передбачено, що керівник аудиторської групи протягом 15 робочих днів розглядає такі коментарі та готує остаточний письмовий висновок аудиторів щодо їх обґрунтованості й відповідності законодавству, який в подальшому підписується начальником відділу та затверджується Головою ДСА України.
За результатами розгляду вказаних зауважень, Судом отримано Висновки від 11 липня 2022 року щодо обґрунтованості коментарів (зауважень) Голови Шевченківського районного суду міста Києва, які підписано Начальником управління аудиту ДСА України Д.О. Пугачем.
Судом першої інстанції звернуто увагу, що вказані висновки, у порушення наведених вище вимог Порядку, не затверджено Головою ДСА України.
При цьому відповідно до п.14 p. VIII Порядку вказано, що за результатами внутрішнього аудиту, протягом 15 робочих днів після підписання звіту, або висновків на заперечення, об`єкту аудиту надаються рекомендації, які повинні містити пропозиції про усунення встановлених недоліків, порушень, відхилень та удосконалення тих аспектів діяльності установи, у тому числі внутрішнього контролю, щодо яких проводився аудит. Та такі рекомендації підписуються начальником відділу аудиту за поданням керівника аудиторської групи та затверджуються Головою ДСА України (п. 18 p. VIII Порядку).
З аналізу матеріалів справи колегія суддів звертає увагу, що під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції жодних рекомендацій передбачених вказаним пунктом Порядку відповідачем надано на було.
Відповідно до п.п. 15 - 17 p. VIII Порядку, рекомендації мають: ґрунтуватися на аудиторських доказах, висновках; спрямовуватися на усунення усіх виявлених недоліків, порушень, відхилень; мати на меті удосконалення діяльності об`єктів аудиту, управління фінансовими й матеріальними ресурсами; бути конструктивними, адекватними, чітко сформульованими, достатньо детальними й реальними для їх упровадження; залишити на розсуд користувачів офіційного документа способи проведення здійснення ними заходів по усуненню порушень та удосконалення діяльності (у разі, коли способи визначені законодавством України або є очевидними, наводиться алгоритм їх застосування); бути диференційовані за рівнями підпорядкованості за мережею, управлінської підзвітності й компетенції потенціальних виконавців; передбачати обов`язково повне відшкодування втрат і збитків (шкоди) та притягнення винних осіб до відповідальності, передбаченої законодавством України.
Рекомендації мають стосуватися діяльності об`єктів аудиту, щодо яких здійснено внутрішній аудит, та/або підпорядкованих їм об`єктів - у разі їх наявності.
У рекомендаціях необхідно зазначати термін повідомлення відділу аудиту про вжиті заходи відповідальними за діяльність об`єкта аудиту, які не повинні перевищувати 20-ти робочих днів з дати отримання рекомендацій.
З аналізу матеріалів справи та норм права колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Аудиторський звіт, як і Висновки від 11 липня 2022 року щодо обґрунтованості коментарів (зауважень) Голови Шевченківського районного суду міста Києва, є індивідуально-правовими актами та породжують для позивача права і обов`язки, що полягають у тому, щоб усунути виявлені порушення, встановлені ДСА України. Зазначене додатково підкреслюється наявністю у самому Аудиторському звіті розділу IV Рекомендації та не направленням у визначеному p. VIII Порядку позивачу рекомендацій за наслідком проведеного аудиту.
Крім того, судом першої інстанції звернуто увагу, що відповідно до висновків Аудиторського звіту, особливо в частині втручання у суддівське самоврядування суддів Шевченківського районного суду міста Києва, останні виходять за межі своїх повноважень, безпідставно нівелюючи при цьому Засади використання автоматизованої системи документообігу Шевченківського районного суду міста Києва, які затверджено Зборами суддів Шевченківського районного суду міста Києва для належної організаційної діяльності суду, ставляючи під сумнів компетентність суддів у прийнятті відповідних рішень на Зборах суддів Шевченківського районного суду міста Києва.
Так, статтею 130-1 Конституції України визначено, що для захисту професійних інтересів суддів та вирішення питань внутрішньої діяльності судів відповідно до закону діє суддівське самоврядування.
Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII.
Положеннями частин 1, 4 статті 126 Закону 1402-VIII визначено, що суддівське самоврядування - самостійне колективне вирішення зазначених питань суддями та визначено перелік питань, вирішення яких є завданням суддівського самоврядування. 
За приписами статті 127 Закону 1402-VIII, організаційними формами суддівського самоврядування є збори суддів, Рада суддів України, з`їзд суддів України.
Суддівське самоврядування в Україні здійснюється через: 1) збори суддів місцевого суду, апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду (а у передбачених цим Законом випадках - апеляційної палати вищого спеціалізованого суду), Пленум Верховного Суду; 2) Раду суддів України; 3) з`їзд суддів України.
Порядок здійснення суддівського самоврядування визначається відповідно до Конституції України цим Законом та іншими законами, а також регламентами і положеннями, що приймаються органами суддівського самоврядування згідно з Конституцією України та цим Законом.
Збори суддів - зібрання суддів відповідного суду, на якому вони обговорюють питання внутрішньої діяльності цього суду та приймають колективні рішення з обговорюваних питань (частина перша статті 128 Закону 1402-VIII). 
При цьому, відповідно до частини 5 статті 128 Закону 1402-VIII, збори суддів: 1) обговорюють питання щодо внутрішньої діяльності суду чи роботи конкретних суддів або працівників апарату суду та приймають з цих питань рішення, що є обов`язковими для суддів та працівників цього суду; 2) визначають спеціалізацію суддів з розгляду конкретних категорій справ; 3) визначають рівень навантаження на суддів відповідного суду з урахуванням виконання ними адміністративних або інших обов`язків; 4) заслуховують звіти суддів, які обіймають адміністративні посади в цьому суді, та керівника апарату суду; 5) звертаються з поданням про притягнення до дисциплінарної відповідальності адвоката, прокурора, посадової особи органу державної влади чи органу місцевого самоврядування за вчинення дій або бездіяльності, що порушують гарантії незалежності суду та судді; 6) здійснюють інші повноваження, визначені цим Законом.
Дана позиція висловлена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року № 640/9733/20 зазначено, що організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів».
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 804/4177/17 встановила, що скарги на Рішення зборів суддів розглядаються самим органом суддівського самоврядування згідно із Законом України «Про судоустрій і статус суддів» та внутрішнім актом, який регламентує діяльність такого органу.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідно до приписів Закону України «Про судоустрій і статус суддів», аудиторська група ДСА України не входить до переліку організаційних форм суддівського самоврядування, а тому не може трактувати рішення зборів суддів, крім того, ставити дані рішення під сумнів.
З аналізу матеріалів справи колегія суддів доходить висновку, що в даному випадку Збори суддів Шевченківського районного суду міста Києва стосуються виключно організаційної діяльності Шевченківського районного суду міста Києва. 
Щодо посилання апелянта 1 на пп. 2.3.2 п. 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, відповідно до якого встановлено, що особливості автоматизованого розподілу судових справ визначаються зборами суддів відповідного суду з урахуванням цього Положення, та зазначено, що 7 314 справ не мають ознак автоматизованого розподілу.
Так, Розподіл судових справ шляхом передачі судової справи раніше визначеному у судовій справі судді регулюють пп. 2.3.43 - 2.3.48 Положення про АСДС.
Тобто норми права на які посилається апелянт в частині особливостей автоматизованого розподілу судових справ не регулюють правовідносини, які виникають під час передачі судової справи раніше визначеному судді (слідчому судді).
Відповідно до підпункту 2.3.48. Положення про АСДС результатом розподілу судової справи шляхом передачі судової справи раніше визначеному у судовій справі судді є протокол передачі судової справи раніше визначеному складу суду (додаток 6 в Положенні), що створюється в автоматизованій системі уповноваженою особою апарату суду.
Протоколи передачі судових справ раніше визначеним суддям (слідчим суддям) Шевченківського районного суду міста Києва відповідають вимогам формату протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду (Додаток 6 до підпункту 2.3.48 пункту 2.3), визначений Положенням про АСДС.
Також, протокол передачі судової справи раніше визначеному складу суду (слідчому судді) Шевченківського районного суду міста Києва створюються у статусі «оригінал» та підписуються ЕЦП відповідальної особи, а протоколи передачі справи раніше визначеному складу суду (слідчому судді) здійснюється в автоматизованій системі документообігу Шевченківського районного суду уповноваженими на це особами, визначені відповідними Наказами Шевченківського районного суду міста Києва, як і зазначено в Положенні.
Колегія суддів звертає увагу, що порядок здійснення розподілу (автоматизовано чи неавтоматизовано) та формат (автоматично, не автоматично) створення протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду (слідчому судді) Положенням про АСДС не конкретизовано, а доводи апелянта в цій частині є безпідставні.
Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що зміст апеляційної скарги (апелянта 1) є ідентичним відзиву на адміністративний позов, а отже, доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження під час розгляду апеляційної скарги. 
Щодо твердження апелянта 2 про те, що позовна заява була підписана і скерована до суду першої інстанції неповноважним представником - керівником апарату Шевченківського районного суду міста Києва А.О. Зборщік, яка в силу статті 155 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не наділена такими повноваженнями, а зборами суддів не приймалося рішення про оскарження аудиторського звіту і відповідно про уповноваження Зборщік А.О. представляти Шевченківський районний суд міста Києва як юридичну особу у судових органах, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно пункту 3 частині 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права його підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.
Частиною 1 статті 55 КАС України встановлено, що сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Відповідно до приписів частини 3 статті 55 КАС України, юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.
Згідно частини 4 статті 55 КАС України, держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.
Відповідно до частин 1, 2 статті 60 КАС України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.
Згідно з частин 1, 3 статті 59 КАС України повноваження представників сторін та інших учасників справи - юридичних осіб мають бути підтверджені довіреністю юридичної особи, яка від її імені видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.
Як вбачається з матеріалів справи, що керівник апарату Шевченківського районного суду міста Києва Зборщік А.О. діє на підставі довіреності, підписаної власноруч Головою Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1, який відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» представляє суд як орган державної влади у відносинах з іншими органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними чи юридичними особами.
Як вбачається з матеріалів справи, що судом першої інстанції під час відкриття провадження у справі було перевірено позовну заяву на відповіднність вимогам ст. 169, 171 КАС України і у суду не винекло сумнівів у підписанні і поданні даної заяви уповноваженою особою.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідачем ні в позовній заяві, ні в апеляційній скарзі, жодних зауважень щодо подання та підписання позовної заяви не уповноваженою особою не виникало.
З аналізу матеріалів справи та норм права, колегія суддів доходить висновку, що довіреність від імені юридичної особи - Шевченківського районного суду міста Києва, яка видана Головою Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1, уповноваженою посадовою особою відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» на безпосереднє представництво суду за законом, а тому наділений правом доручити представляти інтереси суду іншій посадовій особі, а отже в даній частині твердження апелянта 2 є необґрунтованими.
Щодо посилання апелянта 2 про те, що  зборами суддів Шевченківського районного суду міста Києва не розглядався оскаржуваний аудиторський звіт, і відповідно рішення про ініціацію його оскарження в судовому порядку не приймалося, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки апелянт 2 відповідно до приписів Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не входить до переліку організаційних форм суддівського самоврядування, а тому не може трактувати рішення зборів суддів та перевіряти, які питання розглядалися на даних зборах.
Щодо посилання апелянта 2 на те, що Аудиторській звіт не підлягає оскарженню, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п.п. 15 - 17 p. VIII Порядку, рекомендації мають: ґрунтуватися на аудиторських доказах, висновках; спрямовуватися на усунення усіх виявлених недоліків, порушень, відхилень; мати на меті удосконалення діяльності об`єктів аудиту, управління фінансовими й матеріальними ресурсами; бути конструктивними, адекватними, чітко сформульованими, достатньо детальними й реальними для їх упровадження; залишити на розсуд користувачів офіційного документа способи проведення здійснення ними заходів по усуненню порушень та удосконалення діяльності (у разі, коли способи визначені законодавством України або є очевидними, наводиться алгоритм їх застосування); бути диференційовані за рівнями підпорядкованості за мережею, управлінської підзвітності й компетенції потенціальних виконавців; передбачати обов`язково повне відшкодування втрат і збитків (шкоди) та притягнення винних осіб до відповідальності, передбаченої законодавством України.
Рекомендації мають стосуватися діяльності об`єктів аудиту, щодо яких здійснено внутрішній аудит, та/або підпорядкованих їм об`єктів - у разі їх наявності.
У рекомендаціях необхідно зазначати термін повідомлення відділу аудиту про вжиті заходи відповідальними за діяльність об`єкта аудиту, які не повинні перевищувати 20-ти робочих днів з дати отримання рекомендацій.
З аналізу матеріалів справи та норм права колегія суддів доходить висновку, що Аудиторський звіт, як і Висновки від 11 липня 2022 року щодо обґрунтованості коментарів (зауважень) Голови Шевченківського районного суду міста Києва, є індивідуально-правовими актами та породжують для позивача права і обов`язки, що полягають у тому, щоб усунути виявлені порушення та не стосується апелянта 2. 
Щодо посилання апелянта 2 на те, що позивачем не оскаржувалися накази ДСА України про призначення аудиту та його провадження, що може свідчити про правомірність дій відповідача, колегія суддів не приймає до уваги дані твердження, оскільки оскарження наказів про призначення перевірки (аудиту, продовження даної перевірки (аудити) не підлягають окремому розгляду в суді, а підлягають розгляду  після закінчення даної перевірки та прийняття рішення за результатом такої перевірки, що неодноразово висловлювалося Верховним Судом в своїх постановах.
Щодо посилання апелянта 2 на те, що позивачем подано до суду першої інстанції дві позовні заяви, які за змістом є ідентичні та відповідно були розподілені двом різним суддям, що може свідчити про здійснення вибору між суддями, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки дані твердження апелянта 2 є припущенням та в матеріалах справи відсутні переконливі докази того, що іншим суддею прийнято протилежне рішення по даній позовній заяві.
Доводи апеляційної скарги (апелянта 2) не заслуговують на увагу, оскільки їх суть зводиться до констатації норм законодавства, а не помилок чи то порушень судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення, за таких обставин доводи апеляційної скарги не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.
Колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку, що інші доводи апелянта 2 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
При цьому апеляційні скарги не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
За приписами статті 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Враховуючи, що при поданні апеляційної скарги судовий збір відповідачем сплачено не було, колегія суддів, відповідно до приписів статті 139 КАС України, дійшла висновку про необхідність стягнення з відповідача судового збору за апеляційної скарги у розмірі 7443,00 грн.
Керуючись ст. ст. 139, 143, 242, 311, 313, 315-316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги Державної судової адміністрації України та Київського комунального об`єднаного зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд" - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 листопада 2022 року -залишити без змін.
Стягнути з Державної судової адміністрації України (01601, місто Київ, вулиця Липська, будинок 18/5; код ЄДРПОУ 26255795) до спеціального фонду Державного бюджету України на рахунок Шостого апеляційного адміністративного суду за наступними реквізитами: рахунок отримувача - UA908999980313111256000026001; отримувач - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код ЄДРПОУ 37993783; код банку МФО 899998; код класифікації доходів бюджету - 22030106) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 7443  (сім тисяч чотириста сорок три) гривні 00 копійок.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Головуючий суддя                                                                      А.Б. Парінов

Суддів:                                                                                О.О. Беспалов

                                                                                                    І.О. Грибан