ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

15 червня 2023 року                         місто Чернівці справа №722/1875/22
провадження №22-ц/822/501/23
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Височанської Н. К.
суддів: Литвинюк І.М., Перепелюк І.Б.
секретар Петранюк Ю.Т.
за участю: позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 
учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 12 квітня 2023 року та на ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 01 березня 2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та спростування недостовірної інформації, ухвалене під головуванням судді першої інстанції Ратушенко О.М.,
В С Т А Н О В И В:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2022 року  ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_2 про захист честі, гідності та спростування недостовірної інформації. 
Посилався на те, що 11 листопада 2022 року відповідач ОСОБА_2 , назвавшись істориком та журналістом, розмістив відео на «YouTube» каналі та поширив його у групі «Підслухано Новодністровськ», під заголовком «На ГЕС люди Медведчука Новодністровськ», інформацію щодо нього такого змісту:
1. «Нова інформація по ГЕС-1. Був там головою профкому до недавно, такий собі ОСОБА_1 ...»;
2. «А потім він пішов на підвищення (став головою профкому обласної організації енергетиків Чернівецької області, куди входить Чернівецьке обленерго. ГЕС-1, ГАЕС-2 теж нікого не дивує? ну нормально...»;
3. Все було б нічого, якби це не був депутатом Новодністровської міської ради від фракції опзж віктора медведчука»;«людина, яка агітувала за віктора медведчука, яка обиралась від його партії, яка підтримувала віктора медведчука, так? яка після начебто розпуску партії не розірвала білет, не сказала ну помилявся... розірву я цей білет, вийду з партії, вийду з фракції опзж у місті Новодністровськ, напишу заяву. Ні! пан ОСОБА_3 цього не зробив... »;
4. «себто що виходить - на всіх об`єктах енергетики міста Новодністровська на яких були прильоти, є люди віктора медведчука і то що пан Карп голова профкому ГЕС-1, а зараз обласної організації Чернівців, є людиною медведчука і його партії, дивує тільки мене, а вас не дивує? ОСОБА_4 ? не дивує?...»
Позивач вказував, що образливими та принизливими для нього є вживання відповідачем слів «такий собі ОСОБА_1 », а також «все було б нічого, якби це не був депутатом від фракції опзж віктора медведчука, людина, яка агітувала за віктора медведчука, яка обиралась від його партії, яка підтримувала віктора медведчука».
Позивач також зазначав, що неправдивим є відношення його до «людини медведчука» і звинувачення його в тому що він «не розірвав білет», оскільки він ніколи не був «людиною медведчука», не перебував в його партії і ніколи не мав партійного білета, який підтверджував би його належність до цієї партії.
Він був висуванцем як безпартійний від «ОПЗЖ» та на даний час має свою сформовану життєву позицію, яку не змінив і після обрання депутатом.
Вважає, що відповідачем відкрито і нахабно ігнорувалися загальні правила мовлення та виступу, у яких відсутня культура мовлення під час поширення інформації, що містить перекручування дійсних фактів, що мають місце в його біографії та діяльності, як депутата місцевих органів влади.
Така поведінка відповідача, на його думку, зачіпає почуття самоповаги та потребує судового захисту, оскільки недостовірна інформація набрала розголосу серед депутатів міської ради, мешканців міста Новодністровськ та прилеглих населених пунктів, що може в подальшому негативно вплинути на його авторитет серед громадян, як депутата. Інформація, поширена відповідачем, ганьбить його, адже в ній мітиться твердження в образливій (саркастичній) формі про надумане членство в забороненій на даний час політичній партії, в якій він ні дня не перебував і ніякого партійного квитка у нього не було і немає. Він ніколи, також під час виборчої кампанії, не «агітував за віктора медведчука». Це є відвертим та брутальним наклепом.
Образливим також, на його думку, є згадування його особи у виступі відповідача поряд з фактами ворожих обстрілів території міста та області, зокрема енергетичних підприємств.
Висвітлену відповідачем інформацію щодо перебування на посаді голови профкому ГАЕС він також вважає недостовірною, адже він є головою Чернівецького обласного комітету Укрелектропрофспілки, а не профкому. Працював головою первинної профспілкової організації Дністровської ГЕС. На ці посади він був обраний відповідними профспілковими звітно-виборними конференціями на демократичних засадах, а не в адміністративному порядку. Пройшов відповідну процедуру реєстрації в державних органах, що підтверджується відповідними документами.
На підставі викладеного просив:
1. Визначити у рішенні, що поширена ІНФОРМАЦІЯ_1 Відповідачем наступна інформація:
- «Нова інформація по ГЕС-1. Був там головою профкому до недавню, такий собі ОСОБА_1 »;
- «А потім він пішов на підвищення (став головою профкому обласної організації енергетиків Чернівецької області, куди входить Чернівецьке обленерго, ГЕС-1, ГАЕС-2 теж нікого не дивує?, ну нормально;
- «Все було б нічого, якби це не був депутат Новодністровської міської ради від фракції опзж віктора медведчука»;
- «людина, яка агітувала за віктора медведчука, яка обиралась від його партії, яка підтримувала віктора медведчука, так? яка після начебто розпуску партії не розірвала білет...»;
- «себто що виходить, як показують мої розслідування на ГАЕС на ГЕС-1, на всіх об`єктах енергетики міста Новодністровськ, на яких були прильоти, є люди віктора медведчука, і то шо пан Карп голова профкому ГЕС-1, а зараз голова профкому обласної організації енергетики Чернівців є людиною віктора медведчука, членом його партії, дивує по ходу тільки мене, а вас не дивує?, ні? Ну покричіть, погорлайте...»;
- «чергове моє розслідування, черговий раз...», є недостовірною і принижує його честь та гідність.
2. Визначити у рішенні наступні зобов`язання для відповідача:
- припинити будь-які неправомірні дії щодо приниження його, ОСОБА_1 , гідності та честі, як фізичної особи та керівника Чернівецького обласного комітету Профспілки працівників енергетики та електротехнічної промисловості України (Укрелектропрофспілки), депутата Новодністровської міської ради;
- у строк 10 (десять) календарних днів з дня набрання законної сили судовим рішенням спростувати поширену недостовірну, принизливу за змістом інформацію, шляхом звернення до слухачів/глядачів YouTube каналу, на якому було опубліковано відео, у групі «Підслухано Новодністровськ» де було поширене зазначене відео, наступного змісту: «Шановні мешканці міста Новодністровськ та Сокирянської територіальної громади! Я, ОСОБА_5 , визнаю свою протиправну поведінку стосовно ОСОБА_6 , Голови Чернівецької обласної організації Профспілки працівників енергетики та електротехнічної промисловості України (Укрелектропрофспілки), депутата Новодністровської міської ради. Опублікована мною інформація на YouTube каналі та поширену в групі «Підслухано Новодністровськ від 11.11.2022 року є недостовірною».
06 лютого 2023 року позивач звернувся до суду з заявою про збільшення позовних вимог в якій зазначив, що 02 грудня 2022 року відповідач ОСОБА_2 , в черговий раз, у відеоролику під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » поширив недостовірну інформацію щодо нього.
У вказаному відеоролику на 7 хвилині 04 сек. відповідач безпідставно стверджує про те, що «балотувався пан ОСОБА_3 з бандою своєю ОПЗЖистів» і далі те, що «здали вас свої пане ОСОБА_3 , здали свої кенти».
Відповідач наголосив: «...отже шановні українці, я показав всі документи партії ОПЗЖ по Новодністровській міській раді... і ОСОБА_1 нинішній голова профкому Чернівціобленерго, а ми знаємо що СБУ робила обшуки по Чернівцяхобленерго, ...а пан Карп трудиться там головою профкому, а також він був головою профкому на Новодністровській ГЕС, ГАЕС де був прильот рашистських ракет».
Вказані словесні вирази позивач вважає образливими та такими, що не відповідають дійсності. Окрім цього висловлення відповідача: «здала вас партія, здала як ТХОРА», на думку позивача, є образливим і таким, що принижують його честь та гідність.
Із врахуванням наведеного позивач просив визначити у рішенні, що поширена ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідачем інформація у відеоролику під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а саме:
- « ІНФОРМАЦІЯ_2 »;
- «балотувався пан ОСОБА_3 з бандою своєю ОПЗЖистів»;
- «здали вас свої пан ОСОБА_3 , здали свої кенти»;
- «а пан Карп трудиться там головою профкому, а також він був головою профкому на Новодністровській ГЕС, ГЛЕС, де був прильот рашистських ракет»;
- «здала вас партія, здала як ТХОРА» - є недостовірною і такою, що принижує його честь та гідність.
Зобов`язати відповідача видалити з інформаційного простору (веб-сайту ОСОБА_7 ), опубліковані відеоролики від 11 листопада 2022 року та від 02 грудня 2022 року, як такі, що є недостовірними.
Текст спростування недостовірної інформації доповнити словами: «...та поширену ІНФОРМАЦІЯ_3 у відеоролику під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » також є недостовірною».

Короткий зміст рішення та ухвали суду першої інстанції
Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 12 квітня 2023 року у задоволенні позову  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та спростування недостовірної інформації – відмовлено.
Повний текст рішення складено 25 квітня 2023 року.
Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 01 березня 2023 року заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та спростування недостовірної інформації залишено без руху, надавши позивачу п`ятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для сплати судового збору за другу окрему позовну вимогу немайнового характеру в сумі 1073,60 грн.

Короткий зміст та узагальнені доводи вимог апеляційної скарги
Не погоджуючись із вказаним рішенням та ухвалою ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 12 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. А також, просив скасувати ухвалу про залишення позову без руху від 01 березня 2023 року.
В апеляційній скарзі наводить обставини й підстави для задоволення вимог, які викладені в позовній заяві та свої доводи мотивує тим, що поширена відповідачем інформація носить саме стверджувальний характер, а не у формі запитань.
Суд першої інстанції помилково вважав, що висловлювання відповідача не є образливими для позивача, а також суд залишив поза увагою, обставини справи, які стосуються не депутатства позивача. 
Відповідач не пред`явив посвідчення журналіста, яке б діяло на момент випуску відеороликів, не довів що документи які він показував у відеороликах отримані ним особисто на підставі наданого запиту до органів влади, а тому такі документи отримані сумнівним шляхом. При цьому, відповідач продовжував стверджувати в судовому засіданні, що позивач є «людиною медведчука» та має «сепаратистську позицію», чим самим відповідач продовжував розповсюджувати відносно позивача недостовірну інформацію. 
Суд, помилково посилався на правові позиції щодо посадових осіб чи осіб які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу, оскільки такі позиції не можуть враховуватись до даних правовідносин, так як відповідач не надавав оцінки депутатської діяльності позивача і позивач не є посадовою особою, а є депутатом місцевої ради та виконує повноваження на громадських засадах.
Суд однобічно розглянув справу та не врахував доводи позивача викладені в позовній заяві, не врахував що вислови відповідача носять ствердну форму і далекі від оціночних суджень.
Безпідставно суд першої інстанції залишив подану позивачем заяву про збільшення позовних вимог без руху та зобов`язав позивача сплатити судовий, як за додаткову позовну заяву немайнового характеру, оскільки додаткова вимога є однорідною з первісною вимогою.
Оскільки така ухвала окремому оскарженню не підлягала, свої заперечення позивач висловлює в поданій апеляційній скарзі на основне рішення та просить ухвалу скасувати та стягнути з відповідача на користь позивача всі судові витрати по справі.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Мотивувальна частина

Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
Встановлено, що ОСОБА_1 є керівником Чернівецької обласної організації профспілки працівників енергетики та електротехнічної промисловості (а.с.11-12).
24 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Новодністровської територіальної виборчої комісії Дністровського району з заявою про надання згоди балотуватися кандидатом у депутати в єдиному багатомандатному виборчому окрузі і бути кандидатом у депутати в територіальному виборчому окрузі №3 з виборів депутатів Новодністровської міської ради від політичної партії «ОПЗЖ» на перших місцевих виборах 25 жовтня 2020 року (а.с.13).
Згідно рішення загальних зборів Чернівецької регіональної організації політичної партії «ОПЗЖ» від 19 вересня 2020 року та постанови Новодністровської міської територіальної виборчої комісії Дністровського району №10 від 25 вересня 2020 року ОСОБА_1 зареєстровано кандидатом у депутати Новодністровської міської ради від регіональної організації політичної партії «ОПЗЖ» на місцевих виборах 25 жовтня 2020 року (а.с.19).
Згідно протоколу Новодністровської міської територіальної виборчої комісії Дністровського району Чернівецької області Карпа Г.Г. обрано депутатом Новодністровської міської ради (а.с.15-16).
11 листопада 2022 року та 02 грудня 2022 року на YouTube каналі «Егор Кравцов», автором якого є відповідач ОСОБА_2 відповідач поширив інформацію щодо оцінки діяльності політичної партії «ОПЗЖ» та позивача ОСОБА_1 , яка на думку останнього носить образливий характер та є недостовірною інформацією.

Позиція апеляційного суду
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 дійсно є депутатом Новодністровської міської ради Чернівецької області та балотувався до неї від політичної партії «ОПЗЖ» на перших місцевих виборах 25 жовтня 2020 року, а тому вказану інформацію, висвітлену відповідачем, не можна вважати недостовірною, адже позивачем не було доведено зворотного.
Окрім цього, поширена відповідачем інформація є його оціночним судженням щодо діяльності політичної партії «ОПЗЖ» та обраних від неї депутатів, в тому числі позивача ОСОБА_1 .
Суд вважав не доведеним, що уся поширена відповідачем щодо нього інформація, в контексті в цілому, порушує його особисті немайнові права, або завдала шкоди його особистим немайновим благам чи перешкоджає займатись будь-якою діяльністю, стало наслідком звільнення позивача із займаної посад чи призвело до будь-яких інших негативних наслідків.
Позивач ОСОБА_1 , будучи депутатом Новодністровської міської ради, та відповідно публічною особою, має бути готовим виявляти більшу толерантність до висловлювань щодо нього та його діяльності.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (статті 15, 16 ЦК України).
У відповідності до приписів статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.
Згідно з частинами другою та третьою статті 34 Конституції України і статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі – Конвенція) кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.
Статтею 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.
Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.
Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.
При цьому під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Під поширенням інформації слід розуміти, зокрема, опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет.
Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України).
Якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню, крім випадку неумисного повідомлення викривачем недостовірної інформації про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції» в порядку, передбаченому зазначеним Законом, яка підлягає спростуванню (стаття 280 ЦК України).
У разі якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, враховує положення Декларації Комітету Міністрів Ради Європи про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого
2004 року (далі – Декларація), а також рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя (далі – Резолюція).
У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).
У статтях 3, 4, 6 Декларації вказано, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.
Таким чином, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкривають свої слова і вчинки для ретельної уваги всього суспільства, повинні це усвідомлювати і мають виявляти більшу терпимість.
У цій категорії справ суду необхідно надати оцінку балансу права особи, на свободу вираження поглядів, а також права особи на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.
Підставою для втручання у право на свободу вираження поглядів, для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, ділової репутації фізичної чи юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
Одним із основних питань, яке підлягає вирішенню у цій категорії справ, є визначення характеру поширеної інформації та з`ясування, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. При цьому підлягає врахуванню зміст поширеної інформації, її значення для суспільної дискусії, важливість посади, яку обіймає особа, відносно якої поширена інформація, достовірність інформації, наслідки її поширення.
Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться.
Предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов`язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо (частина друга статті 29 Закону України «Про інформацію»).
З огляду на необхідність громадського контролю за діяльністю державних органів та посадових осіб інформація, яка розповсюджується щодо державних посадовців, публічних осіб, їхньої діяльності є суспільно важливою інформацією, а обмеження щодо розповсюдження цієї інформації та межі критики та оцінки поведінки є більш ширшими, ніж межі критики та оцінки поведінки пересічного громадянина.
У той же час, відповідно до статті 62 Конституції України, статті 6 Конвенції особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини ЄСПЛ (справи Lingens v. Austria, De Haes and Gijsels v. Belgium, Goodwin v. The United Kingdom), свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації свободи кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе.
Повинно бути зроблено чітке розмежування між констатацією фактів
та оціночними судженнями. Тоді як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку.
Отже, коли робляться твердження про поведінку третьої особи, деколи може бути важко, як і в цій справі, віднайти різницю між оцінкою фактів та оціночними судженнями. Проте навіть оціночне судження може бути надмірним, якщо воно не має під собою фактичних підстав (Jerusalem v. Austria, no. 26958/95, n. 43, ECHR 2001-11).
Відповідна правова позиція висловлена Верховним судом у постанові від 07 серпня 2020  року по справі № 562/1490/18.
За змістом частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Суд першої інстанції, оцінивши зміст кожного висловлювання, які позивач просив спростувати, зробив обґрунтований висновок про відсутність складу правопорушення, поширена інформація є оціночними судженнями автора, про що свідчать використані відповідачем мовностилістичні засоби, зокрема, порівняння, гіперболи, є його особистою думкою та критикою, яка ґрунтується на особистих припущеннях та не містить фактичних даних, які можна перевірити на істинність, а тому не підлягає спростуванню.
Апеляційний суд зауважує, що опублікована та висловлена відповідачем спірна інформація, хоч і містить елементи провокативного характеру, однак її не можна витлумачити як таку, що містить фактичні дані, оскільки вона є оцінкою дій і не містить ствердження про порушення позивачем законодавства чи моральних принципів, а лише дає можливість проаналізувати та сприйняти зміст інформації згідно з власними суб`єктивними переконаннями.
Суд першої інстанції при винесенні рішення врахував, що позивач є посадовою особою і межа допустимої критики щодо нього є ширшою, ніж щодо приватної особи, а оспорювана поширена інформація не містить однозначного твердження про факти вчинення позивачем конкретних дій чи правопорушень і за своїм змістом та з огляду на характер використання мовностилістичних засобів тільки наводить суб`єктивну оцінку (припущення) іншої особи щодо певних подій.
Суд першої інстанції правильно виходив із того, що спірні статті викладені відповідачем не містять будь-яких фактичних відомостей, тверджень чи звинувачень у вчиненні позивачем конкретних правопорушень.
Доводи апеляційної скарги за своїм змістом зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, спрямовані на здійснення переоцінки цих доказів і обставин в тому контексті, який, на думку заявника, свідчить про наявність правових підстав для задоволення позову. Проте, такі аргументи належним чином перевірені судом та спростовані під час розгляду справи з урахуванням установлених конкретних обставин, сторонам надано вичерпні відповіді на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин.
  З урахуванням того, що доводи апеляційної скарги є ідентичними доводам позовної заяви, яким суд надав належну оцінку, висновки суду першої інстанції є достатньо аргументованими, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи позивача, при цьому враховуючи, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог ст.ст. 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст.ст. 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування за наведених доводів апеляційної скарги відсутні.

Щодо оскарження ухвали про залишення позову без руху
Як вбачається з апеляційної скарги, апелянтом оскаржується ухвала про залишення позовної заяви без руху, яка не входить до переліку ухвал, зазначених в ч. 1 ст. 353 ЦПК України, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.
За правилами ч. 2 ст. 353 ЦПК України, заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.
Відповідно до частини другої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви про захист честі та гідності фізичної особи, ділової репутації фізичної або юридичної особи, а саме: позовної заяви немайнового характеру 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 2022 рік становить 992, 40 грн.).
Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, – у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Судом встановлено, що у листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та спростування недостовірної інформації. За дану позовну вимогу немайнового характеру позивач сплатив судовий збір.
06 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про збільшення позовних вимог до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та спростування недостовірної інформації, в якій просив визначити, що поширена ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідачем інформація у відеоролику під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а саме:
- « ІНФОРМАЦІЯ_2 »;
- «балотувався пан ОСОБА_3 з бандою своєю ОПЗЖистів»;
- «здали вас свої пан ОСОБА_3 , здали свої кенти»;
- «а пан Карп трудиться там головою профкому, а також він був головою профкому на Новодністровській ГЕС, ГЛЕС, де був прильот рашистських ракет»;
- «здала вас партія, здала як ТХОРА» - є недостовірною і такою, що принижує його честь та гідність.
Зобов`язати відповідача видалити з інформаційного простору (веб-сайту ОСОБА_7 ), опубліковані відеоролики від 11 листопада 2022 року та від 02 грудня 2022 року, як такі, що є недостовірними.
Текст спростування недостовірної інформації доповнити словами: «...та поширену ІНФОРМАЦІЯ_3 у відеоролику під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » також є недостовірною».
Згідно ч. 1,2 ст. 185 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 01 березня 2023 року заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та спростування недостовірної інформації залишено без руху, надавши позивачу п`ятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для сплати судового збору за другу окрему позовну вимогу немайнового характеру в сумі 1073,60 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 6  Закону України «Про судовий збір», у разі якщо розмір позовних вимог збільшено або пред`явлено нові позовні вимоги, недоплачену суму судового збору необхідно сплатити до звернення до суду з відповідною заявою.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 01 березня 2023 року про залишення заяви позивача про збільшення позовних вимог відповідає вимогам процесуального закону, оскільки 06 лютого 2023 року, ОСОБА_1 збільшив позовні вимоги та пред`явив нову вимогу немайнового характеру з іншим предметом спору, унаслідок чого при поданні заяви про збільшення позовних вимог йому слід було сплатити судовий збір за вимогу немайнового характеру.

З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, доводи апелянта зводяться до суб`єктивного тлумачення заявником чинних норм законодавства України та незгоди з висновком суду першої інстанції стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, та не можуть бути підставами для скасування судового рішення, а тому оскаржуване рішення та ухвала відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат
У частині тринадцятій статті 141 ЦПК України зазначено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З урахуванням приписів цієї норми, підстав для розподілу судових витрат немає, а витрати позивача понесені ним у суді першої та апеляційної інстанцій, залишаються за ним та відшкодуванню не підлягають.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив це рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 12 квітня 2023 року та ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 01 березня 2023 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст.368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 12 квітня 2023 року та ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 01 березня 2023 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 16 червня 2023 року.
Головуючий                                             Н.К. Височанська
Судді:                                                  І.М.Литвинюк 
І.Б.Перепелюк