ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 750/3989/21  Номер провадження 22-ц/814/1017/23	Головуючий у 1-й інстанції Оболєнська С.А.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача        Триголова В.М.,
суддів:        Дорош А.І., Лобова О.А., 
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 04 листопада 2021 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини
В С Т А Н О В И В:
У квітні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить:
- зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/6 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до виконавчого листа № 2-1928/08 від 19.11.2012, виданого Деснянським районним судом м. Чернігова від 13.02.2008 року з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23.01.2008 року до досягнення дитиною повноліття.
08.09.2012 року він уклав шлюб з ОСОБА_4 , у якому в них народилося двоє дітей: донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 ,. Він з 02.03.2021 року має статус безробітного та йому призначено виплату допомоги по безробіттю. Оскільки на даний час змінилися його сімейний та матеріальний стан, він звернувся до суду із зазначеним позовом.
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вона зазначила, що з позовом не згодна, оскільки сплата аліментів - це виключно єдиний спосіб виконання позивачем обов`язку утримувати спільну дитину, будь-яких інших витрат він не здійснює, 18.06.2021 його поновлено на роботі, а отже його дії свідомо та цілеспрямовано направлені на погіршення становища неповнолітньої дитини, просила в задоволенні позову відмовити.
Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому він зазначив, що позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки в нього змінилося матеріальне становище, оскільки його заробітна плата складає 7140,00 грн., народилося двоє дітей в іншому шлюбі та він є інвалідом 2 групи, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 04 листопада 2021 року позов ОСОБА_2 до   ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено.
Зменшено розмір аліментів, що стягуються з   ОСОБА_2 , на користь   ОСОБА_1 , на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 лютого 2008 року по справі № 2-1928/08, з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 . 
Апелянт вказує, що районним судом при ухваленні рішення неповно з`ясовано обставини , що мають значення для справи, невірно застосовано норми матеріального права, здійснено висновки , що не відповідають обставинам справи.
Скаржник зазначає, що сплата аліментів , це виключно єдиний спосіб виконання позивачем обов`язку утримувати спільну дитину.
ОСОБА_1 вказує, що матеріальний стан позивача не погіршився , про що свідчать відомості на сайті НАЗК. Беручи до уваги інформацію про витрати та доходи позивача , що ґрунтується на даних Декларації про майно, доходи , витрати та зобов`язання фінансового характеру за 2021 рік , можна зробити висновок про матеріальне благополуччя позивача, а не погіршення матеріального становища , а також про небажання позивача , будь яким способом приймати участь у забезпеченні дитини , народженої від першого шлюбу.
Сам по собі факт народження у позивача дітей від іншого шлюбу не впливає на матеріальне становище останнього та на його можливість сплачувати аліменти на утримання дитини , оскільки батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.
ОСОБА_1 просить скасувати рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 04 листопада 2021 року та ухвалити нове , яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .
У лютому 2022 року до суду від представника ОСОБА_2 , адвоката Конопатського М.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення .
Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму  для  працездатних осіб, крім тих, які не  підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження,  розглядаються  судом  апеляційної інстанції без  повідомлення  учасників справи. 
Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з слідуючих підстав.
Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150,180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно до положень статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина 3 статті 181 Сімейного кодексу України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
З матеріалів справи вбачається, що згідно копії дубліката виконавчого листа № 2-1928/08 від 13.02.2008 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто аліменти в розмірі частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23.01.2008 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.6), що не заперечується сторонами у справі.
Частиною 1статті 192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Враховуючи зміст статей181,192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для вимоги про зменшення розміру аліментів.
Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається, що сторони по справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Відповідно до виконавчого листа №2-1928/08 від 19.11.2012 року , виданого на підставі рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 13.02.2008 року вирішено стягувати з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини, дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини всіх видів заробітку , щомісячно , але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , починаючи з 23.01.2008 року і до повноліття дитини.
08.09.2012 було укладено шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.8)
Позивач є також батьком дітей від шлюбу з ОСОБА_4 (після укладення шлюбу ОСОБА_8 ) : дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 9, 10).
Згідно наданих позивачем відомостей , а саме копії трудової книжки із записом про трудову діяльність, станом на 02.03.2021 ОСОБА_2 розпочато виплату допомоги по безробіттю . (а.с.15) 
Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.
Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що з 02.03.2021 він не має постійного заробітку оскільки має статус безробітного, а також він має двох дітей від іншого шлюбу.
Апеляційний суд зауважує, що зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Крім того, слід зазначити, що при розгляді позовів про зміну розміру аліментів застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
За змістом ст.182 ЦПК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з частиною 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
На час розгляду справи позивач мав статус безробітного, що підтверджується матеріалами справи.
Апелянт вказує, що судом першої інстанції залишено поза увагою її клопотання про зупинення провадження по справі у зв`язку із розглядом Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду касаційної скарги Офісу Генерального прокурора на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.03.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2021 у справі №640/23342/19 за позовом ОСОБА_2 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу .
ОСОБА_1 вказувала , що прийняття Верховним Судом рішення по справі 640/23342/19 тісно пов`язане із обставинами, що є предметом розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_9 про зменшення розміру аліментів. 
Дослідивши матеріали справи , колегія суддів зауважує, що підставою для зупинення провадження на яку посилається ОСОБА_10 є безпосередній зв`язок обставин що розглядаються Верховним Судом у справі №640/23342/19 із справою за позовом ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.
Проте , п.6 ч.1 ст. 252 ЦПК України передбачає , що суд зобов`язаний зупинити провадження за наявності об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
В матеріалах справи відсутні відомості , щодо об`єктивної неможливості розгляду справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, до розгляду справи №640/23342/19 Верховним Судом.
Так , ОСОБА_11 також посилається на постанову Верховного Суду по справі №640/23342/19 якою рішення попередніх інстанції залишено в силі та зокрема стягнуто на користь ОСОБА_2 , середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 609 976 грн., що свідчить про значне поліпшення матеріального стану позивача.
Та суд зауважує, що постанова Верховного Суду по справі №640/23342/19 винесена 25 листопада 2021 року , а оскаржуване ОСОБА_1 рішення Чугуївського міського суду Харківської області винесено 04 листопада 2021 року . З чого можна зробити висновок , що на час ухвалення рішення районним судом відомості щодо результату розгляду касаційної скарги Офісу Генерального прокурора були відсутні , відтак колегія суддів вважає , що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим.
Згідно положень статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Що не позбавляє ОСОБА_1 права звернутися до суду із позовом про збільшення розміру аліментів , визначених рішенням суду.
Встановивши, що у позивача змінився сімейний і майновий стан, так як в нього збільшилися видатки на утримання трьох дітей, місцевий суд, провівши належну оцінку матеріального стану позивача та відповідача, а також інтересів дитини, дійшов до обґрунтованого висновку про зменшення розміру аліментів на утримання доньки сторін до 1/6 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку , починаючи з дати набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Апеляційний суд зауважує, що згідно висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншими.
В цьому контексті колегія суддів констатує, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження дітей в іншому шлюбі, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.
Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21).
Колегія суддів вважає, що виходячи з закріплених частиною 9 статті 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, визначений судовим першої інстанції розмір аліментів сприятиме гармонійному фізичному та духовному розвитку дитини, а платник аліментів, враховуючи встановлені судом обставини, має можливість нести відповідні витрати. Аліменти у вказаному розмірі є помірною сумою, не завищеною в сьогоднішніх умовах з урахуванням віку та потреб дитини, також не будуть створювати позивачу додаткові труднощі матеріального характеру та не позбавлять інших дітей позивача матеріального забезпечення.
Таким чином, судове рішення в даній справі ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції.
З огляду на вищенаведене апеляційна скарга відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись ст. ст. 268, 374, 375, 381- 383, 389 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 04 листопада 2021 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя:    В.М. Триголов

Судді :    А.І. Дорош 

О.А. Лобов