П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

02 червня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 420/17345/22	

 	Головуючий в 1 інстанції : Хом`якова В.В..                      Дата і місце ухвалення: 10.02.2023р., м. Одеса               	
 	 	
  П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
        Головуючого – судді :   Бойка А.В.,
                                         суддів:   Єщенка О.В.,
                                                           Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2023 року по справі за позовом приватного підприємства "ЗАХІД" до Одеської митниці, як відокремленого  підрозділу Державної митної служби України, про скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:
29.11.2022 року приватне підприємство "ЗАХІД" звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом Одеської митниці як відокремленого  підрозділу Державної митної служби України (далі - відповідач),  в якому просило: 
- визнати протиправною та скасувати картку відмови Одеської митниці (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500370/2022/000007 від 21.07.2022, 
- визнати протиправною та скасувати картку відмови Одеської митниці (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500370/2022/000008 від 21.07.2022, 
- стягнути з Одеської митниці (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) на користь приватного підприємства "ЗАХІД" судові витрати у справі - судовий збір у розмірі 4962 грн.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.02.2023 року позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано картку відмови Одеської митниці (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500370/2022/000007 від 21.07.2022. 
Визнано протиправною та скасовано картку відмови Одеської митниці (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500370/2022/000008 від 21.07.2022. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Одеська митниця подала апеляційну скаргу, обґрунтовану посиланням на не правильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. 
Апелянт посилався на те, що за результатами перевірки наданих позивачем до митного оформлення документів, Одеською митницею були складені картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення від 21.07.2022 року № UA500370/2022/000007 та № UA500370/2022/000008 з підстав порушення «правила прямого транспортування» до товарів походження з Туркменістану. 
Апелянт вказував на те, що Рішенням про Правила визначення країни походження товарів від 24 вересня 1993 року з поправками від 18.10.1996 року не передбачено можливість транспортування в Україну товарів походженням з Туркменістану транзитом через територію країн, які не є учасниками Угоди про створення зони вільної торгівлі від 15 квітня 1994 року.
При цьому, як зазначає відповідач, митні платежі, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 292 Митного кодексу України, не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України, інших законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України щодо товарів надано звільнення або повне умовне звільнення від сплати митних платежів - у період дії такого звільнення і лише при дотриманні умов, у зв`язку з якими його надано.
З огляду на викладене, зважаючи на недотримання позивачем умов, за яких надається право на звільнення від сплати митних платежів, апелянт вважає, що оскаржувані картки відмови є правомірними та скасуванню не підлягають.
У зв`язку з цим, Одеська митниця просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10.02.2023 року та прийняти нове судового рішення – про відмову в задоволенні позову ПП «ЗАХІД».
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження згідно з положеннями статті 311 КАС України.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, вважає, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що приватне підприємство "ЗАХІД", ідентифікаційний код - 32333300, зареєстроване як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 22.01.2003 року.
18.04.2022 року між Індивідуальним підприємством "Айна мєкани", Туркменістан (продавець) та ПП "ЗАХІД" (покупець) був укладений контракт № 28Е, за умовами якого Продавець зобов`язувався продати, а Покупець придбати продукцію («Товар»), у відповідності до описом, кількістю та цінами, вказаними у Додатку до цього контракту, який є невід`ємною частиною контракту. Покупець зобов`язувався прийняти партіями та оплатити на умовах даного Контракту продукцію, яка поставляється Продавцем згідно Специфікації, яка є невід`ємною частиною даного контракту.  
У п. 5.2 Контракту передбачено, що поставка товару здійснюється на умовах FOB/FCA міжнародний порт «Туркменбаши»/завод «Гарабогазкарбамид» (Inkoterms 2010), чи інших, вказаних у інвойсах.
Згідно специфікації (Додаток № 01 до Контракту) від 18.04.2022 року, приватне підприємство "ЗАХІД" придбало у контрагента продукцію - "Карбамід марки "Б" (вищий сорт)", країна виробник - Туркменістан. 
З метою розмитнення вказаного товару позивачем до Одеської митниці було подано митну декларацію № UA500370/2022/002921 від 20.07.2022 року на товар "Добриво - сечовина (карбамід) у гранулах білого кольору (не у водному середовищі). Карбамід марки "Б" вищого ґатунку у кількості 1509,812 тон, без пакування, насипом, виробник: Завод "Гарабогазкарбамид", країна виробництва: ТМ (Туркменістан)". 
В графі 15 "Країна відправлення/експорту" митної декларації декларантом вказано - Туркменістан, а в графі 15а "Код країни відправлення/експорту" зазначений літерний код альфа-2 країни, назва якої зазначена в графі 15 - ТМ (Туркменістан). В графі 34 "Код країни походження" митної декларації декларантом зазначений літерний код альфа-2 країни - ТМ (Туркменістан). 
Крім того, в графі 36 "Преференція" митної декларації № UA500370/2022/002921 від 20.07.2022 року декларантом зазначений код податкової пільги відповідно до розділу ІV "Застосування тарифних пільг (тарифних преференцій)" Класифікатора звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 року № 1011 - "400000000", це код пільги який означає "товари, що ввозяться в Україну згідно з міжурядовими угодами України з країнами СНД (крім Республіки Грузія). Двосторонні міжурядові угоди України з країнами СНД про вільну торгівлю". 
В графі 47 "Нарахування платежів" митної декларації № UA500370/2022/002921 від 20.07.2022 року зазначений код виду платежу "020" - "Мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання"; у четвертій колонці "Сума" зазначена нарахована сума ввізного мита; у п`ятій колонці "Спосіб платежу" зазначений код способу розрахунку відповідно до Класифікатора способів розрахунку затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 № 1011 - "06", який означає "Сума податку, нарахована умовно, у зв`язку із звільненням від оподаткування, передбаченим Митним кодексом України, Податковим кодексом України, іншими законами України та міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України при поміщенні товарів у митні режими Імпорту (випуск у вільний обіг), експорту". 
Судом встановлено, що разом з митною декларацією (МД) № UA500370/2022/002921 від 20.07.2022 року декларантом до митниці подані наступні документи (копії документів): інвойс (invoice) № 01G від 16.05.2022, коносамент № 2 від 28.06.2022, коносамент № 22/169 від 16.05.2022, вантажна відомість (Cargo Manifest) б/н від 28.06.2022, загальна декларація прибуття № 22UA141000790491Z7 від 09.07.2022, інвойс (invoice) № 010722 від 01.07.2022, контракт № 28Е від 18.04.2022, додаток № 01 від 18.04.2022 (специфікація) до контракту № 28Е від 18.04.2022, договір (контракт) про перевезення б/н від 27.04.2022, заява декларанта або уповноваженої ним особи, в вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що агрохімікати та пестициди не підлягають державній реєстрації в Україні - Закон України № 86/95-ВР від 02.03.1995, сертифікат про походження товару форми СТ-1 № UA27958859 від 17.05.2022, висновок про походження товару або акт експертизи, виданий уповноваженим органом № 27958859 від 17.05.2022, сюрвей щодо якості № MIN/21/012L/012-02 від 18.05.2022, сюрвей щодо кількості № MIN/21/012L/012-01 від 18.05.2022, транзитна декларація № 10311020/080522/0000349 від 20.05.2022, паспорт якості № 916 від 05.05.2022, копія митної декларації країни відправлення № 07331/160522/0000274 від 16.05.2022. 
21.07.2022 року Одеською митницею було прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500370/2022/000007, в якій зазначила наступну причину відмови у митному оформленні (випуску) товарів: "Порушення "правила прямого транспортування" до товарів походженням з Туркменістану. У межах двосторонніх та багатосторонніх угод про вільну торгівлю, укладених Україною з Туркменістаном, визначення країни походження товарів здійснюється відповідно Рішення про Правила визначення країни походження товарів від 24 вересня 1993 року (із змінами, до яких приєдналася Україна). Відповідно до пункту 9 цих Правил товар вважається як такий, що походить з митної території держави-учасниці Угоди про створення зони вільної торгівлі від 15 квітня 1994 року, якщо він відповідає встановленим цими Правилами критеріям походження, експортується резидентом однієї з держав-учасниць цієї Угоди і ввозиться резидентом держави-учасниці цієї Угоди з митної території іншої держави-учасниці цієї Угоди. Таким чином, Рішенням про Правила визначення країни походження товарів від 24 вересня 1993 року не передбачено можливість транспортування в Україну товарів походженням з Туркменістану транзитом через територію країн, які не є учасниками Угоди про створення зони вільної торгівлі від 15 квітня 1994 року. Роз`яснення надані листом Державної митної служби України від 05.07.2022 №08-1/15-03/7/3716".
У зв`язку з прийняттям Одеською митницею картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, товар випущений у вільний обіг 22.07.2022 за митною декларацією № UA500370/2022/002924 від 21.07.2022, у п`ятій колонці "Спосіб платежу" графи 47 "Нарахування платежів" відносно ввізного мита зазначений код способу розрахунку відповідно до Класифікатора способів розрахунку затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 № 1011 - "01" (Сплата митних платежів у безготівковій формі через рахунки, відкриті на ім`я митних органів в територіальних органах Державної казначейської служби).
Також судом встановлено, що 07.09.2021 року між Державним Концерном "Туркменхімія", Туркменістан (Продавець) та ПП "ЗАХІД" (Покупець) був укладений контракт № 01/21 від 07.09.2021 року, на виконання якого позивач отримав товар - "Карбамід марки "Б" (вищий сорт)", країна виробник - Туркменістан, кількість - 2761,092 т.
З метою митного оформлення придбаного товару позивачем було подано до Одеської митниці митну декларацію № UA500370/2022/002923 від 21.07.2022 року на товар "Добриво - сечовина (карбамід) у гранулах білого кольору (не у водному середовищі). Карбамід марки "Б" вищого ґатунку у кількості 2761,092 тон, без пакування, насипом, виробник: Завод "Гарабогазкарбамид", країна виробництва: ТМ (Туркменістан)" (графа 31 митної декларації).
В графі 34 "Код країни походження" митної декларації декларантом зазначений відповідно до Переліку кодів країн світу для статистичних цілей, затвердженого наказом Державної служби статистики України від 08.01.2020 року № 32 літерний код альфа-2 країни походження товару, описаного в графі 31 митної декларації - ТМ (Туркменістан), в графі 15 "Країна відправлення/експорту" назва країни, з якої товари відправлені в Україну - Туркменістан, а графі 15а "Код країни відправлення/експорту" зазначений літерний код альфа-2 країни, назва якої зазначена в графі 15 - ТМ (Туркменістан). 
В графі 36 "Преференція" митної декларації  № UA500370/2022/002923 від 21.07.2022 декларантом зазначений код податкової пільги відповідно до розділу ІV "Застосування тарифних пільг (тарифних преференцій)" Класифікатора звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 № 1011 - "400000000", який означає "товари, що ввозяться в Україну згідно з міжурядовими угодами України з країнами СНД (крім Республіки Грузія). Двосторонні міжурядові угоди України з країнами СНД про вільну торгівлю". 
В графі 47 "Нарахування платежів" митної декларації зазначений код виду платежу "020" - "Мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання"; у четвертій колонці "Сума" зазначена нарахована сума ввізного мита; у п`ятій колонці "Спосіб платежу" зазначений код способу розрахунку відповідно до Класифікатора способів розрахунку затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 № 1011 - "06", який означає "Сума податку, нарахована умовно, у зв`язку із звільненням від оподаткування, передбаченим Митним кодексом України, Податковим кодексом України, іншими законами України та міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України при поміщенні товарів у митні режими Імпорту (випуск у вільний обіг), експорту". 
Разом з митною декларацією № UA500370/2022/002923 від 21.07.2022 року декларантом до митниці були подані наступні документи (копії документів): інвойс (invoice) № 0412 від 30.04.2022, коносамент № 1 від 28.06.2022, коносамент № 22/159 від 30.04.2022, вантажна відомість (Cargo Manifest) б/н від 28.06.2022, загальна декларація прибуття № 22UA141000785028Z6 від 08.07.2022, документ, що підтверджує вартість перевезення товару - інвойс (invoice) № 020722 від 02.07.2022, контракт № 01/21 від 07.09.2021, додаток № 01 від 07.09.2021 (Специфікація) до контракту № 01/21 від 07.09.2021, договір (контракт) про перевезення б/н від 26.04.2022, заява декларанта або уповноваженої ним особи, в вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що агрохімікати та пестициди не підлягають державній реєстрації в Україні - Закон України № 86/95-ВР від 02.03.1995, сертифікат про походження товару форми СТ-1 № UA27957875 від 04.05.2022, висновок про походження товару або акт експертизи, виданий уповноваженим органом № 27957875 від 04.05.2022, паспорт якості № 928 від 27.04.2022, сюрвей щодо якості № MIN/21/012L/010-02 від 03.05.2022, сюрвей щодо кількості № MIN/21/012L/010-01 від 03.05.2022, транзитна декларація № 10311020/080522/0000328 від 08.05.2022, копія митної декларації країни відправлення № 07331/300422/0000245 від 30.04.2022. 
21.07.2022 року Одеська митниця відмовила у митному оформленні (випуску) товарів, прийнявши картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500370/2022/000008, в якій зазначила наступну причину відмови у митному оформленні (випуску) товарів: "Порушення "правила прямого транспортування" до товарів походженням з Туркменістану. У межах двосторонніх та багатосторонніх угод про вільну торгівлю, укладених Україною з Туркменістаном, визначення країни походження товарів здійснюється відповідно Рішення про Правила визначення країни походження товарів від 24 вересня 1993 року (із змінами, до яких приєдналася Україна). Відповідно до пункту 9 цих Правил товар вважається як такий, що походить з митної території держави-учасниці Угоди про створення зони вільної торгівлі від 15 квітня 1994 року, якщо він відповідає встановленим цими Правилами критеріям походження, експортується резидентом однієї з держав-учасниць цієї Угоди і ввозиться резидентом держави-учасниці цієї Угоди з митної території іншої держави-учасниці цієї Угоди. Таким чином, Рішенням про Правила визначення країни походження товарів від 24 вересня 1993 року не передбачено можливість транспортування в Україну товарів походженням з Туркменістану транзитом через територію країн, які не є учасниками Угоди про створення зони вільної торгівлі від 15 квітня 1994 року. Роз`яснення надані листом Державної митної служби України від 05.07.2022 №08-1/15-03/7/3716".
У зв`язку з прийняттям Одеською митницею картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500370/2022/000008 від 21.07.2022 товар випущений у вільний обіг 22.07.2022 року за митною декларацією № UA500370/2022/002925 від 21.07.2022 року, у п`ятій колонці "Спосіб платежу" графи 47 "Нарахування платежів" відносно ввізного мита зазначений код способу розрахунку відповідно до Класифікатора способів розрахунку затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 № 1011 - "01" (Сплата митних платежів у безготівковій формі через рахунки, відкриті на ім`я митних органів в територіальних органах Державної казначейської служби). 
Вважаючи протиправними прийняті Одеською митницею картки відмови, позивач оскаржив їх до суду першої інстанції. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Одеською митницею під час прийняття оскаржуваних карток відмови у митному оформленні товарів № UA500370/2022/000007 від 21.07.2022 та № UA500370/2022/000008 від 21.07.2022 було неправильно розтлумачено положення міжнародних договорів - частин 1, 2 статті 1 Угоди між Урядом України та Урядом Туркменістану про вільну торгівлю від 05.11.1994, пункту 9 Правил визначення країни походження товарів від 24 вересня 1993 року, затвердженими Рішенням Ради глав Урядів Незалежних Держав, в редакції Рішення глав урядів Співдружності Незалежних Держав від 18.10.1996, що призвело до невиконання та порушення суб`єктом владних повноважень положень вищевказаних міжнародних договорів, а також до порушення частини 3 статті 1, частини 1 статті 281, пункту 2 частини 1 статті 292, частини 1 статті 300 Митного кодексу України. 
Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне:
Згідно ст. 1 Митного кодексу України, законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом та іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору України.
Згідно ст. 36 МК країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.
Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.
Під країною походження товару можуть розумітися група країн, митні союзи країн, регіон чи частина країни, якщо є необхідність їх виділення з метою визначення походження товару.
При цьому ч. 7 цієї статті визначено, що повністю вироблені або піддані достатній переробці товари преференційного походження визначаються на основі законів України, а також міжнародних договорів України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.
Відповідно до ст. 271 МК України, мито - це загальнодержавний податок, встановлений Податковим кодексом України та цим Кодексом, який нараховується та сплачується відповідно до цього Кодексу, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Статтею 280 МК України передбачено, що ввізне мито на товари, митне оформлення яких здійснюється в порядку, встановленому для підприємств, нараховується за ставками, встановленими Митним тарифом України.
Ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.
До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом.
До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.
Згідно ст. 281 МК України допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.
Пунктом 2 частини 1 статті 292 Митного кодексу України передбачено, що митні платежі не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України, інших законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України щодо товарів надано звільнення або повне умовне звільнення від сплати митних платежів - у період дії такого звільнення і при дотриманні умов, у зв`язку з якими його надано. 
Підпунктом 14.1.254 пункту 14.1 статті  14 Податкового кодексу України визначено, що умовне звільнення від оподаткування податком на додану вартість та акцизним податком у разі ввезення товарів на митну територію України - це звільнення (умовне повне або умовне часткове) від сплати нарахованого податкового зобов`язання у разі розміщення товарів у митних режимах, що передбачають звільнення від оподаткування за умови дотримання вимог митного режиму, встановлених Митним кодексом України.
Умови надання звільнення (умовного звільнення) від оподаткування митними платежами визначаються цим Кодексом, Податковим кодексом України, іншими законами України та міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (ст. 300 МК України).
Відповідно до ст. 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
За положеннями статті 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Згідно ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. 
Відповідно до ст. 256 МК України, відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.
У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.
Рішення про відмову у митному оформленні приймається в межах строку, відведеного статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення. Неприйняття такого рішення протягом зазначеного строку є бездіяльністю, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому главою 4 цього Кодексу.
Судом встановлено, що позивач в даному випадку при декларуванні ввезених через митний кордон України товарів застосував податкову пільгу  відповідно до розділу ІV "Застосування тарифних пільг (тарифних преференцій)" Класифікатора звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 № 1011 - "400", який означає "товари, що ввозяться в Україну згідно з міжурядовими угодами України з країнами СНД (крім Республіки Грузія), або двосторонніми міжурядовими угодами України з країнами СНД про вільну торгівлю". 
Як вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови в  даному випадку ПП «Захід» у митному оформленні товарів та прийняття митним органом карток відмови у митному оформленні стали обставини порушення, на думку митного органу, «правил прямого транспортування» до товарів походженням з Туркменістану.
05.11.1994 року між Урядом України та Урядом Туркменистану було укладено Угоду про вільну торгівлю, за положеннями якої договірні Сторони не застосовують мито, податки та збори, що мають еквівалентний вплив на експорт та(або) імпорт товарів, що походять з митної території однієї з Договірних Сторін і призначені для митної території іншої Договірної Сторони. Вилучення з даного торгового режиму за погодженою номенклатурою товарів оформляється документами, які є невід`ємною частиною цієї Угоди, якщо Договірні Сторони визнають це за необхідне.
Вказану Угоду ратифіковано Законом України від 04.11.1995 року № 426/95-ВР.
Частиною 2 статті 1 Угоди між Урядом України та Урядом Туркменістану про вільну торгівлю передбачено, що для мети цієї Угоди і на період її дії під товарами, що походять з територій Договірних Сторін, маються на увазі товари, визначені Правилами визначення країни походження товарів від 24 вересня 1993 року, затвердженими Рішенням Ради глав Урядів Незалежних Держав. 
Правила визначення країни походження товарів, затверджених Рішенням Ради глав урядів Співдружності Незалежних Держав про правила визначення країни походження товарів від 24 вересня 1993 року, із змінами внесеними 18.10.1996 року (далі – Правила), які були підписані, зокрема Урядом Туркменістану, є чинними та саме вказані Правила застосовуються у відносинах між Україною та Туркменістаном.
У Правилах визначено, що вони діють по відношенню до товарів, що походять з Держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав (СНД) та мають обіг у торгівлі між цими державами. 
Для цілей цих Правил: а) термін "держави-учасниці СНД" означає - Держави-учасниці Співдружності Незалежних Держав, що підписали Угоду про співробітництво у галузі зовнішньоекономічної діяльності (15 травня 1992 року, Ташкент); б) термін "країна походження товарів" означає державу-учасницю Співдружності Незалежних Держав, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці. Для застосування критерію достатньої переробки може застосовуватися кумулятивний принцип походження, тобто за умови послідовної переробки товару в державах-учасницях СНД ці держави розглядаються для цілей визначення походження як одне ціле.
Згідно цих Правил країною походження товару вважається держава, де товар було повністю виготовлено або піддано достатній переробці.
Прийнятими 18.10.1996 року змінами до Правил визначення країни походження товарів від 24 вересня 1993 року, затверджених Рішенням Ради глав Урядів Незалежних Держав, пункт 9 Правил визначення країни походження товарів викладено у такій редакції: «Товар вважається як такий, що походить з митної території держави-учасниці Угоди про створення зони вільної торгівлі від 15 квітня 1994 року, якщо він відповідає встановленим цими Правилами критеріям походження, експортується резидентом однієї з держав-учасниць цієї Угоди і ввозиться резидентом держави-учасниці цієї Угоди з митної території іншої держави-учасниці цієї Угоди. При цьому під резидентом мається на увазі організація, створена на території цієї держави, або фізична особа, яка постійно проживає на території цієї держави".
Виходячи зі змісту пункту 9 Правил колегія суддів погоджується з твердженням митного органу про те, що Правилами не передбачено можливість транспортування в Україну товарів походженням з Туркменістану транзитом через територію країн, які не є учасниками Угоди про створення зони вільної торгівлі від 15 квітня 1994 року, оскільки Правилами чітко визначено необхідність ввезення товарів резидентом держави-учасниці Угоди про створення зони вільної торгівлі від 15 квітня 1994 року з митної території саме іншої держави-учасниці цієї Угоди.
Що стосується посилань позивача на рішення Економічного суду Співдружності Незалежних Держав від 10.04.2008 року №01-1/5-07, в якому, як зазначає позивач міститься посилання на те, що п.9 Правил визначення країни походження товарів від 24 вересня 1993 року, затверджених Рішенням Ради глав Урядів Незалежних Держав, не містить вимог до маршруту транспортування, колегія суддів зазначає, що по-перше, вказане рішення стосувалось тлумачення ч. 2 п. 9 Правил визначення країни походження товарів, затверджених Рішенням Ради глав Урядів Незалежних Держав від 30.11.2000 року, які не підлягають застосуванню у спірних правовідносинах. По-друге, відповідне тлумачення стосувалось випадків переміщення товару авіаційним транспортом через території третіх країн за умови, що митний контроль товарів, які переміщуються у аеропортах третіх осіб при технічній посадці літака не здійснюється.
Таким чином, у вказаному рішенні Економічного суду фактично не досліджувалось питання можливості застосування преференційного режиму митного оформлення товарів при їх переміщенні через території третіх країн, які не є учасниками Угоди про створення зони вільної торгівлі від 15 квітня 1994 року, в тому числі, будь-яким іншим, ніж авіаційним транспортом. 
При цьому колегія суддів вважає безпідставним посилання позивача на те, що оскільки Угода про створення зони вільної торгівлі від 15 квітня 1994 року припинена внаслідок підписання 18.10.2011 року Договору про зону вільної торгівлі між Республікою Вірменією, Республікою Казахстан, Киргизькою Республікою, Республікою Молдовою, Російською Федерацією, Республікою Таджикистан, Україною, для цих держав, а тому необґрунтованим є твердження Одеської митниці про неможливість транспортування товару походженням з Туркменістану транзитом через територію країн, які не є учасниками саме Угоди про створення зони вільної торгівлі від 15.04.1994 року.
На думку колегії суддів, припинення Угоди про створення зони вільної торгівлі від 15.04.1994 року внаслідок підписання 18.10.2011 року Республікою Вірменією, Республікою Казахстан, Киргизькою Республікою, Республікою Молдовою, Російською Федерацією, Республікою Таджикистан та Україною Договору про зону вільної торгівлі не змінює правового регулювання спірних правовідносин, оскільки в даному випадку застосуванню підлягають Правила визначення країни походження товарів від 24 вересня 1993 року, затверджених Рішенням Ради глав Урядів Незалежних Держав, із змінами від 18.10.1996 року, зміст яких визначає походження товару з митної території держави-учасниці саме Угоди про створення зони вільної торгівлі від 15 квітня 1994 року. Таким чином застосування положення пункту 9 Правил визначення країни походження товарів від 24 вересня 1993 року, із змінами, внесеними 18.10.1996 року, нерозривно пов`язано із положеннями саме Угоди про створення зони вільної торгівлі від 15 квітня 1994 року.
При цьому сама суть п. 9 Правил передбачає можливість надання преференцій у митному оформленні товарів саме для товарів, які походять та ввозяться з митної території держави-учасниці Угоди про створення зони вільної торгівлі від 15 квітня 1994 року.
В даному випадку судом встановлено та не заперечується сторонами, що при митному оформленні, декларантом були надані транспортні документи на перевезення товару морським транспортом, які підтверджують, що товар, який декларувався ПП «ЗАХІД» був відправлений з Туркменістану, переміщувався транзитом через територію Російської Федерації та Туреччини, і згодом прибув до України.
Так, встановлено, що товар був відправлений з Туркменістану до Туреччини на судні «СORUS 1» та на судні «Омский - 103», а згодом відправлений з Туреччини до України на судні «ORISPRINCESS».
З огляду на зазначене колегія суддів погоджується з висновком відповідача про те, що експортований ПП «ЗАХІД» товар не відповідає умовам визначеним, зокрема, пунктом 9 Правил визначення країни походження товарів від 24 вересня 1993 року, із змінами, внесеними 18.10.1996 року, оскільки був ввезений в Україну через територію Туреччини, яка не є учасником Угоди про створення зони вільної торгівлі від 15.04.1994 року, а тому при його митному оформленні не передбачено права на застосування преференцій у вигляді звільнення від сплати мита.
Зазначене свідчить про правомірність дій Одеської митниці по прийняттю карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення від 21.07.2022 року № UA500370/2022/000007 та № UA500370/2022/000008 з підстав порушення «правила прямого транспортування» до товарів походження з Туркменістану, а тому вони визнанню протиправними та скасуванню не підлягають.
В апеляційній скарзі апелянт посилався також на те, що аналіз транзитних декларацій свідчить про те, що товар переміщувався територією росії, що є порушенням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 09 квітня 2022 року № 426 «Про застосування заборони ввезення товарів з Російської Федерації» (далі - постанова № 426).
Так, апелянт зазначив, що частиною другою пункту 1 постанови № 426 встановлено, що товари, переміщення яких територією російської федерації здійснено транзитом, та товари, ввезені з російської федерації, у тому числі товари походженням з третіх країн, можуть бути поміщені в митний режим імпорту, якщо їх ввезення в Україну здійснено до 24 лютого 2022 року включно, що не було враховано судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення та призвело до недотримання норм процесуального права в частині  з`ясування всіх обставин справи.
З цього приводу колегія суддів зазначає, що в даному випадку судом першої інстанції не допущено порушень норм процесуального права, з огляду на те, що зазначені вище апелянтом обставин не були покладені в основу прийняття оскаржуваних карток відмови у митному оформленні, а тому не були предметом дослідження у спірних правовідносинах.
Отже, враховуючи все вищевикладене колегія суддів доходить висновку, що позовні вимоги ПП «ЗАХІД» про визнання протиправними та скасування карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500370/2022/000007 від 21.07.2022 та № UA500370/2022/000008 від 21.07.2022, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Колегія суддів зазначає, що в даному випадку рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 242 КАС України, оскільки судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню на підставі ст. 317 КАС України, з ухваленням нового рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог ПП «ЗАХІД».
Відповідно о ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, 

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Одеської митниці задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду 10 лютого 2023 року скасувати.
Прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог приватного підприємства "ЗАХІД" до Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500370/2022/000007 від 21.07.2022 року та № UA500370/2022/000008 від 21.07.2022 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя-доповідач:                                                                       А.В. Бойко 
Суддя:                                                                                 О.В. Єщенко
          Суддя:                                                                                          О.А. Шевчук