ф
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2023 року 
м. Київ
справа № 2а-5655/12/1070
адміністративне провадження № К/9901/36465/18 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
Судді-доповідача - Васильєвої І.А.,
суддів - Хохуляк В.В., Юрченко В.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження
касаційну скаргу Багатопрофільного малого приватного підприємства фірми «Ікар» 
на постанову Київського окружного адміністративного суду від   09.04.2014 року (Суддя: Спиридонова В.О.),
та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2016 року (Судді: Карпушова О.В.,    Епель О.В., Кобаль М.І.), 
у справі №    2а-5655/12/1070 
за позовом Білоцерківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області 
до Багатопрофільного малого приватного підприємства фірма «Ікар» 
про стягнення податкового боргу, -
В С Т А Н О В И В :
21.11. 2012 року Білоцерківська об`єднана державна податкова інспекція Київської області ДПС (правонаступник Білоцерківська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Київській області (далі -позивач) звернулася до Київського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Багатопрофільного малого приватного підприємства фірма «Ікар» (далі - відповідач БМПП «Ікар») про стягнення податкового боргу в розмірі 72 886,00 грн (т. 1. а.с. 2-4).
Постановою Київського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2016 року, позов задоволено.    Стягнуто з Багатопрофільного малого приватного підприємства фірма «Ікар» (код за ЄДРПОУ 20618989) на користь Державного бюджету України податковий борг відповідно до податкового повідомлення-рішення форми «С» від 27 червня 2012 року №0000630235 в сумі 72886 (сімдесят дві тисячі вісімсот вісімдесят шість) грн. 00 коп (т. 2 а.с. 134-135).
Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в обґрунтування доводів якої скаржник зазначив на порушенні судом апеляційної інстанції норм процесуального права у зв`язку із невідповідністю висновків суду апеляційної інстанції, викладених в ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2016 року про те, що сторони до суду не прибули, оскільки за доводами скаржника існує запис чергового про те, що відповідач прибув о 10 год. 05.12.2016 року. Також скаржник наполягав на тому, що секретар суду повідомила про те, що сторін викликатимуть. Додатково скаржник посилається на те, що з метою можливості бути присутніми в судовому засіданні, скаржник звертався до голови Суду з відповідним листом про сприяння в призначенні нового судового засідання по розгляду даної справи, але отримав відповідь про його неповноважність в даному випадку та необхідність звернення із касаційною скаргою. 

У зв`язку із початком роботи Верховного Суду, на виконання підпункту 4 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України справу передано на розгляд до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду. 
Відзив на касаційну скаргу Багатопрофільного малого приватного підприємства фірми «Ікар» від позивача на адресу Суду не надходив, що не перешкоджає касаційному перегляду судових рішень.
Переглянувши оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, як це передбачено частиною першою статті 341 КАС України, перевіривши дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що підставою для звернення до суду із позовом про стягнення податкового боргу в розмірі 72 886,00 грн стала несплата відповідачем суми штрафних санкцій, нарахованих у відповідності до податкового повідомлення-рішення від 27.06.2012 року №0000630235, прийнятого за наслідками проведеної податковим органом фактичної перевірки відповідача з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, виробництва та обігу підакцизних товарів, із висновками оформленими актом від 14.05.2012 №0126/10/02/23/20618989 про порушення пунктів 12, 13 статті 3 Закону України «Про застосування реєстратора розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Також судами встановлено, що 17.08.2012 року податковим органом сформовано та направлено на адресу відповідача податкову вимогу форми «Ю» №57 від 17.08.2012 на суму 72 886,00 грн. (отримана відповідачем 11.09.2012), але борг не погашений (т. 1 а.с. 17, 18, 19-20, 29).

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про наявність підстав для стягнення податкового боргу з відповідача, внаслідок несплати ним узгодженого податкового боргу. 

Досліджуючи підстави узгодженості податкового боргу і як наслідок, наявність підстав для його стягнення в судовому порядку суди керувались наступним.
Відповідно до частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Згідно із підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків повинен сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку  України) в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий  орган  зобов`язаний  самостійно визначити суму грошових зобов`язань,  зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування  та/або  зменшення  (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення  суми  податку  на  додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною   за   нарахування  сум  податкових  зобов`язань з окремого податку або  збору,  застосування  штрафних  (фінансових) санкцій  та  пені,  у   тому   числі   за   порушення у  сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Згідно з пунктом 56.1 статті 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Пунктом 57.3 статті 57 ПК України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Відповідно до положень пункту 56.18 цієї статті 58 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Приписами пункту 58.1 статті 58 ПК України окрім іншого встановлено, що у разі коли сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.
Відповідно до пункту 95.1 статті 95 ПК України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення  коштів  та  продаж  майна платника податків провадяться не  раніше  ніж  через  60  календарних  днів  з  дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (п. 95.2 ст. 95 ПК України).
Відповідно до підпункту 20.1.18 п. 20.1 ст. 20 ПК України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має  податковий  борг, з  рахунків  у  банках, обслуговуючих такого платника,  на суму податкового боргу або його частини.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що податкове повідомлення-рішення форми «С» від 27.06.2012 №0000630235 було предметом судового оскарження у справі №2а-6297/12/1070, за наслідками розгляду якої постановою Київського окружного адміністративного суду від 30.01.2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2013, у задоволенні вказаного адміністративного позову відмовлено. Ухвалою Вищого адміністративного суду від 21.05.2013 у справі №2а-6297/12/1070 (провадження №К/800/26420/13) відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою Багатопрофільного малого приватного підприємства фірми «Ікар» на ці судові рішення.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.07.2013 у справі №2а-6297/12/1070 відмовлено у задоволенні заяви Багатопрофільного малого приватного підприємства фірми «Ікар» про перегляд постанови Київського окружного адміністративного суду від 30.01.2013 за нововиявленими обставинами. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.02.2014 у справі №2а-6297/12/1070 ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 18.07.2013 залишено без змін. 
За приписами частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Враховуючи встановлені судами обставини, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про те, що судове рішення за результатом оскарження підприємством податкового повідомлення-рішення №0000630235 від 27.06.2012 набрало законної сили, а тому нараховане податковим органом грошове зобов`язання в розмірі 72886,00 грн. в силу вимог Податкового кодексу України є узгодженим з дня набрання судовим рішенням законної сили. На час вирішення судами попередніх інстанцій спору по суті, жодних доказів сплати відповідачем узгодженого грошового зобов`язання в розмірі 72 886,00 грн. судам не надано, отже Суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про задоволення позову шляхом стягнення податкового боргу з відповідача.
По суті прийнятих рішень судами попередніх інстанцій у даній справі № 2а-5655/12/1070, касаційна скарга жодних доводів не містить.
Враховуючи викладене, Суд вважає, що судами першої та апеляційної інстанцій всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності до норм матеріального права, постановлено обґрунтовані рішення, в яких повно відображені обставини, що мають значення для справи. Порушень норм матеріального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів попередніх інстанцій не встановлено.
Доводи касаційної скарги в частині порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права (внаслідок констатації в судовому рішенні факту про те, що сторони до суду не прибули), колегія суддів касаційної інстанції вважає недоведеними, оскільки по-перше, до касаційної скарги не надано підтверджуючих доказів прибуття сторони до судового засідання і відмови їй у доступі до приміщення зали судового засідання, а також не надано доказів, на які посилається скаржник в підтвердження того, що відповідач прибув о 10 год. 05.12.2016 року і суд проігнорував явку відповідача до суду. По-друге, як вбачається із матеріалів справи, судом апеляційної інстанції в межах перегляду апеляційного розгляду справи до прийняття 05.12.2016 року рішення за наслідками апеляційного розгляду, розгляд справи, попередньо призначений на 09.11.2016 року зупинявся ухвалою суду від 09.11.2016 року за клопотаннями представника відповідача від 07.11.2016 року та від 08.11.2016 року у відповідності до ч. 2 ст. 156 КАС України до 05.12.2016 року (із врахуванням прохання відповідача про перенесення розгляду справи приблизно на 2-3 тижня) (т. 2 а.с. 121, 122,123-126, 127-128). Вказана ухвала суду від 09.11.2016, разом із повісткою повідомленням була направлена на адресу учасників справи із відміткою про те, що явка в судове засідання не є обов`язковою (т. 2 а.с. 125). Рішення суду апеляційної інстанції від 05.12.2016 року прийнято у відкритому судовому засіданні, до якого мають вільний доступ учасники процесу, отже посилання скаржника на позбавлення його права фізично бути присутнім в судовому засіданні суд касаційної інстанції вважає необгрунтованими. До того ж, касаційна скарга не містить посилань про неповідомлення судом в процесуальний спосіб відповідача про дату, час і місце судового засідання, що в свою чергу спростовує наявність процесуальних порушень з боку суду апеляційної інстанції, які у відповідності до вимог частини 3 статті 351 КАС України є обов`язковою підставою для скасування рішення суду апеляційної інстанції з   направленням справи на новий розгляд.

Крім цього, в наведеному вище контексті колегія суддів касаційної інстанції звертає увагу, що у відповідності до частини 2 статті 351 КАС України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. Судом касаційної інстанції за наслідками касаційного перегляду справи не встановлено ухвалення судами попередніх інстанцій незаконних судових рішень.

До того ж, як вбачається з матеріалів, приєднаних скаржником до касаційної скарги, заступником голови Київського апеляційного адміністративного суду Листом від 04.01.2017 року № 025-0912а-5655/12/1070/16/2017 на запити Багатопрофільного малого приватного підприємства фірма «Ікар» від 05.12.2016 року № 181 та від 13.12.2016 року № 186 щодо розгляду справи № 2а-5655/12/1070 без участі відповідача, повідомлено заявника про те, що під час розгляду цієї справи в суді апеляційної інстанції при перевірці явки сторін судового процесу до судового засідання, секретарем судового засідання було встановлено, що учасники процесу до судового засідання на визначений час не з`явились, про що був складений відповідний акт від 05.12.2016 року, у зв`язку з чим, зазначену адміністративну справу розглянуто у порядку, визначеному статтею 41 КАС України.

Решта доводів касаційної скарги зводиться виключно до незгоди скаржника із діями суддів першої та апеляційної інстанції під час розгляду іншої справи № 2а-6297/12/1070 за позовом Багатопрофільного малого приватного підприємства фірма «Ікар» до Білоцерківської об`єднаної державної податкової інспекції Київської області ДПС, предметом розгляду якої було податкове повідомлення-рішення №0000630235 від 27.06.2012 на суму 72 886,00 грн, а також містить посилання на судове рішення в іншій справі № 810/475/15, розгляд якої зупинено ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 31 березня 2015 року    до розгляду Вищим адміністративним судом України касаційних скарг у справах № 2а-6297/12/1070, № 2а-5655/12/1070, а також до перегляду адміністративної справи № 2а-6297/12/1070 за нововиявленими обставинами. 

Поряд з тим, колегія суддів звертає увагу, що незгода скаржника із діями суддів першої та апеляційної інстанцій під час розгляду інших справ, не входить до предмету перевірки суду касаційної інстанції під час перегляду судових рішень у даній справі. До того ж, прохання скаржника в касаційній скарзі про направлення акта перевірки від 14.05.2012 №0126/10/02/23/20618989 на проведення технічної експертизи, а також вимога про направлення справи №    2а-5655/12/1070 до Білоцерківської ОДПІ для уточнення розрахунку визначення кількості скрапленого газу в ємностях високого тиску відповідно до вимог Інструкції від 03.06.2002 року № 2, не входить до повноважень суду касаційної інстанції під час перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанції та не відноситься до предмету доказування у справі про стягнення податкового боргу. 
Згідно частини 1 статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243, 246, 250, 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,  -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Багатопрофільного малого приватного підприємства фірми «Ікар» залишити без задоволення.
Постанову Київського окружного адміністративного суду від   09.04.2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2016 року у справі №    2а-5655/12/1070 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя | | І.А. Васильєва
Судді: | | В.В. Хохуляк
| | В.П. Юрченко