ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року	Львів	Справа № 380/13810/22 пров. № А/857/4948/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача -	Шевчук С. М.	
суддів -	Кухтея Р. В.	
 	Носа С. П.	
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові    апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2023 року  у справі № 380/13810/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області   про визнання протиправними дій, 

місце ухвалення судового рішення  	м.Львів	
Розгляд справи здійснено за правилами	Спрощеного позовного провадження	
суддя у І інстанції	Сакалоша В.М.	
дата складання повного тексту рішення	не зазначена	

ВСТАНОВИВ:
        І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
ОСОБА_1 звернувся  до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головне управління Пенсійного фонду України у Полтавській області з адміністративним позовом про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії пов`язані з перерахунком та виплатою пенсії.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2023 року  у справі № 380/13810/22 адміністративний позов задоволено
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області щодо обчислення ОСОБА_1 пенсії за віком із урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 з 21.06.2022 пенсію за віком на підставі    Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV    з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2019-2021 роки.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області, сплачений ним при зверненні до суду судовий збір в розмірі 496 грн.,20 коп. (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок).
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, сплачений ним при зверненні до суду судовий збір в розмірі 496 грн.,20 коп. (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок).
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги  вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
В доводах апеляційної скарги вказує, що позивач у 2022 році звернувся із заявою про переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, а не із заявою про призначення пенсії вперше. У такому випадку, на думку представника Головного управління, відсутні правові підстави для застосування показників середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019, 2020, 2021 роки, оскільки такий показник враховується за три роки перед призначенням пенсії. Відповідач просить врахувати, що вперше позивачу призначено пенсію у 2017 році.
Позивач  подав відзив  на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні. 
Про розгляд апеляційної  скарги  сторони повідомлені шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду  через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані  автоматизованої системи  документообігу суду. 
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову , суд першої інстанції виходив з того, що у заяві від 21.06.2022 поданій після досягнення ОСОБА_1 пенсійного віку, позивач просив Головне управління перерахувати його пенсію у зв`язку із переходом на інший вид пенсії, а саме із пенсії за вислугу років призначену йому 21.06.2017 на підставі    Закону України "Про пенсійне забезпечення"    на пенсію за віком на підставі    ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Відтак, суд дійшов висновку, що 
фактично йдеться про призначення позивачу іншого виду пенсії, а саме пенсії за віком замість раніше призначеної пенсії за вислугу років, що в свою чергу дає право під час призначення позивачу пенсії за віком відповідно до  Закону № 1058-IV  застосувати середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019-2021 роки (три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії), згідно частини 2  статті 40 цього Закону.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 21.06.2017 ОСОБА_1 призначена пенсія за вислугу років згідно ст. 55 Закону України Закону "Про пенсійне забезпечення".
Після досягненню пенсійного віку (21.06.2022) позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою у якій просив перерахувати його пенсію у зв`язку із переходом на інший вид пенсії, а саме із пенсії за вислугу років на пенсію за віком передбачену    статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
З метою отримання інформації про алгоритм який застосовано Головним управлінням при проведенні перерахунку пенсії та застосування при проведенні перерахунку пенсії показників середньої заробітної плати по Україні за 2019, 2020, 2021 роки позивач звернувся із заявою до відповідача.
Листом від 12.09.2022 за № 1300-5305-8/81969 відповідач-2 на звернення позивача повідомив, що при перерахунку пенсії та переходу з пенсії за вислугу років на пенсію за віком застосовано показники середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки.
Вважаючи рішення відповідача-1 від 28.06.2022  № 913060827947 про нарахування пенсії за віком із врахування показника середньої заробітної плати по Україні за 2014, 2015, 2016 роки протиправним та з метою його скасування, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Згідно із ч. 2  ст. 19 Конституції  Україні, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Відповідно до п. 6 ч. 1  ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ  (далі - Закон № 1788-XII), відповідно до  Конституції України  гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.  Закон  спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.  Закон  гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.
Згідно із  ст. 2 Закону № 1788-XII, за цим  Законом  призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV  (далі - Закон № 1058-IV) розроблений відповідно до  Конституції України  та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим  Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього  Закону.
Частина 3  статті 4 Закону № 1058-IV  визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Згідно із ч.1  ст. 9 Закону № 1058-IV, за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до ч. 1  ст. 40 Закону №1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Частиною 2  статті 40 Закону № 1058-IV  передбачено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Тобто, у випадку призначення пенсії на підставі  Закону № 1058-IV, при обчисленні пенсії враховується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Відповідно до ч. 1  ст. 10 Закону № 1058-IV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Згідно із абзацом 1  та 2 ч. 3  ст. 45 Закону №1058-IV, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій  статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
З аналізу вищевикладених норм вбачається, що приписами ч. 3  ст. 45 Закону № 1058-ІV  регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим  Законом, на інший. Відтак, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої  Законом № 1058-ІV.
Зазначений висновок узгоджується з правовими висновкам Верховного Суду, викладеним, зокрема, у постановах від 31 травня 2019 року у справі №314/272/17(2-а/314/33/2017), від 31 березня 2020 року у справі №348/1296/17, від 01 березня 2021 у справі №488/1409/16-а, 17 червня 2021 року у справі №336/7438/16-а(2-а/336/53/3017), 24 червня 2021 року у справі №243/8903/16-а.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачу первісно у призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788.
Після досягнення ОСОБА_1 пенсійного віку, він подав заяву  у якій  просив Головне управління перерахувати його пенсію у зв`язку із переходом на інший вид пенсії, а саме із пенсії за вислугу років призначену йому 21.06.2017 на підставі   Закону України "Про пенсійне забезпечення"   на пенсію за віком на підставі   ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
З огляду на приведені положення законодавства та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що  у випадку, коли особі було призначено пенсію згідно    Законом України "Про пенсійне забезпечення"    за вислугу років, у подальшому, при розрахунку пенсії за віком за    Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом.
При цьому, колегія суддів відхиляє доводи скаржника  про те, що   Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"   був підставою для призначення позивачу пенсії за вислугу років із 21.06.2017, позаяк цей   закон   взагалі не передбачав цього виду пенсії.   Статтею 9 Закону   були передбачені такі види пенсій як:      пенсія за віком, пенсія по інвалідності та пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Отож, Закон № 1058-ІV   застосовувався виключно із метою обчислення розміру призначеної позивачу у 2017 році пенсії, вид якої визначався   Законом № 1788-ХІІ.
Як наслідок, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що при призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до   Закону № 1058-IV   підлягає застосуванню середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019-2021 роки (три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії), згідно частини 2   статті 40 цього Закону.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.
Тому за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у  цій справі.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Досліджуючи питання, яке стосуються розподілу судових витрат понесених у даній справі, колегією суддів установлено, що з урахуванням положень ст. 139 КАС України відсутні підстави для перерозподілу та присудження судових витрат на користь будь-якої із сторін.  
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,  
                                             П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2023 року  у справі № 380/13810/22 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої  статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. П. Нос