26.04.23
33/812/156/23
Єдиний унікальний номер судової справи 490/378/23 
Номер провадження 33/812/156/23                        Головуючий у місцевому суді: Лященко В.Л.
Категорія: ст.124 КУпАП                         Головуючий у апеляційному суді: Серебрякова Т.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року                                                місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді – Серебрякової Т.В.,
із секретарем судового засідання – Андрієнко Л.Д., 

за участю: 
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 
та його захисника - адвоката Українець С.В.,
потерпілого ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Миколаївського апеляційного суду апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Чепари Василя Федоровича на постанову судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 16 лютого 2023 року, якою:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Миколаєва, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №140930, який надійшов на розгляд до Центрального районного суду міста Миколаєва і був складений 29 грудня 2022 року, встановлено, що ОСОБА_1 29 грудня 2022 року близько 14 год. керуючи транспортним засобом – автомобілем марки та моделі KIA MOHAVE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в місті Миколаєві на перехресті доріг вулиць Нікольської та Шнеєрсона, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, рухаючись по другорядній дорозі на надав перевагу у русі транспортному засобу – автомобілю марки і моделі KIA SPORTAGE, реєстраційний номер  НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі по вулиці Нікольській у напрямку вулиці Московська (натепер – Маріупольська), внаслідок чого транспортні засоби зіткнулись, отримавши механічні пошкодження, та було завдано матеріальні збитки. Такими діями водій ОСОБА_1  порушив вимоги п.п.«б» п.2.3, п.16.11 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.
Постановою судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 16 лютого 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 496 грн. 20 коп.
Не погодившись із судовим рішенням, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 – адвокат Чепара В.Ф., подав через суд першої інстанції апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 16 лютого 2023 року та закрити провадження у справі на підставі п.1ч.1ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судове рішення ґрунтується на неналежних доказах.
Зазначено, що суд першої інстанції не повідомив ОСОБА_1 про розгляд його справи, чим порушив його право на захист та подання наявних в нього доказів, а саме відеозаписів з місця події, на підтвердження відсутності в його діях вини у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. 
Вказано, що з огляду на таке порушення, поза увагою суду першої інстанції залишилися суттєві обставини ДТП, а саме: з відеозапису події, отриманого в подальшому учасником події, вбачається, що під час вказаної ДТП на головній дорозі по вулиці Нікольській стався затор. Водії транспортних засобів, що рухались по вказаній вулиці, на виконання вимог п.16.4 ПДР, який забороняє виїжджати на будь-яке перехрестя, якщо утворився затор, який змусить водія зупинитися на перехресті, що створить перешкоду для руху інших транспортних засобів і пішоходів, зупинились перед перехрестям із другорядною вулицею Шнеєрсона, а тому, виїжджаючи на перехрестя, ОСОБА_1 впевнився, що автомобілі, які стояли по головній дорозі, пропускають його автомобіль для проїзду. В той же час водій транспортного засобу - автомобіля, марки і моделі KIA SPORTAGE, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись в крайній лівій смузі для руху, не впевнився у безпеці свого маневру, виїхав на перехрестя та здійснив зіткнення з автомобілем ОСОБА_1 . У зв`язку із цим, на думку особи, яка подала апеляційну скаргу, ДТП сталася саме з вини водія транспортного засобу – автомобіля марки і моделі KIA SPORTAGE, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який прямо порушив вимоги п.16.4 ПДР, а також інші пункти вищевказаних правил стосовно обрання ним безпечної швидкості руху, оскільки при виникненні небезпеки він не зміг безпечно уникнути зіткнення.
Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного. 
За змістом ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ч.3 ст.7 КУпАП).
Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами (ч.4 ст.7 КУпАП).
Згідно положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Стаття 124 КУпАП (в редакції, яка діяла на час вчинення ДТП) передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
При цьому, диспозиція ст.124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п.п.«б» п.2.3, п.16.11 ПДР. Тому, розглядаючи дану справу, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог п.п.«б» п.2.3, п.16,11 ПДР, які зазначені в протоколі працівником поліції.
Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» та п.1.1 ПДР єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється названими Правилами.
Зокрема, ч.3 ст.41 Закону України «Про дорожній рух» передбачає, що порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Так, пп.«б» п.2.3 ПДР встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі. 
Пунктом 16.11 ПДР передбачено, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.
Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. За положеннями вказаної статті, протокол про адміністративне правопорушення та пояснення свідків є доказом в справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №140930, який надійшов на розгляд до Центрального районного суду міста Миколаєва і був складений 29 грудня 2022 року, встановлено, що ОСОБА_1 29 грудня 2022 року близько 14 год. керуючи транспортним засобом – автомобілем марки та моделі KIA MOHAVE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в місті Миколаєві на перехресті доріг вулиць Нікольської та Шнеєрсона, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, рухаючись по другорядній дорозі на надав перевагу у русі транспортному засобу – автомобілю марки і моделі KIA SPORTAGE, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі по вулиці Нікольській в напрямку вулиці Московська (натепер Маріупольська), внаслідок чого транспортні засоби зіткнулись, отримавши механічні пошкодження, та було завдано матеріальні збитки. 
Такими діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.«б» п.2.3, п.16.11 Правил дорожнього руху.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст.124 КУпАП, порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Вказаний протокол складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст.256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 за №1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853.
Так, зі змісту протоколу встановлено, що в ньому зазначено місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення. Також протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Вищевказаний протокол підписано ОСОБА_1 та в ньому зазначено, що пояснення він надасть у суді. 
З наявних у справі матеріалів слідує, що водії вищезазначених транспортних засобів, що зіткнулись, по-різному пояснювали причини дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 29 грудня 2022 року.
З письмових пояснень водія ОСОБА_1 убачається, що 29 грудня 2022 року близько о 14 год. 02 хв. він керуючи своїм автомобілем рухався по вулиці Шнеєрсона в бік вулиці Спаської. На перехресті доріг в цей час стався затор по вулиці Нікольській. Проїзд для нього був вільний, оскільки транспортні засоби залишили можливість для проїзду. Обережно рухаючись на останній смузі дороги по вулиці Нікольській він зіткнувся з транспортним засобом KIA SPORTAGE, реєстраційний номер НОМЕР_2 , водій якого, не впевнився в безпеці руху по своїй смузі, оскільки інші транспортні засоби стояли перед перехрестям та не рухались.
З письмових пояснень водія ОСОБА_2 убачається, що 29 грудня 2022 року він рухався по головній дорозі по вулиці Нікольській в напрямку вулиці Маріупольської. Раптом з вулиці Шнеєрсона виїхав транспортний засіб KIA MOHAVE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та вдарив його автомобіль у праву передню частину, чим спричинив пошкодження вказаного автомобіля. 
До протоколу про адміністративне правопорушення додана схема дорожньо-транспортної події. За даними схеми місця ДТП, де зображена ділянка дороги, на якій сталась ДТП та зафіксовані дані, які дають можливість визначити організацію дорожнього руху на ній. До того ж, в схемі зазначено, що внаслідок ДТП автомобіль марки і моделі KIA MOHAVE зазнав механічних пошкоджень, а саме пошкоджено передній бампер. Також, автомобіль марки і моделі KIA SPORTAGE зазнав механічних пошкоджень, а саме пошкоджено переднє праве крило, передній бампер, переднє колесо, передні дверцята, стійка.
Дана схема місця ДТП підписана учасниками даної події ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що фактично свідчить про підтвердження останніми інформації зазначеної в ній. Зауважень з приводу її складання в протоколі не відображено. Ставити під сумнів достовірність зазначених в ній даних у суду апеляційної інстанції підстави відсутні.
Отже, за наведених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, дотримання ОСОБА_1 припису щодо надання переваги у русі транспорту, що наближається до перехрестя нерівнозначних доріг по головній дорозі, в той час коли він виїжджає на нього з другорядної дороги, можливо лише при повній увазі водія до дорожньої обстановки, відповідного реагування на її зміну та виїзд на таке перехрестя за відсутністю транспорту, який до нього наближається по головній дорозі.
Тому проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що водій ОСОБА_1 був неуважний при керуванні належним йому автомобілем та порушив порядок виїзду на перехрестя нерівнозначних доріг відносно автомобіля, яким керував ОСОБА_2 та який рухався по головній дорозі, наближаючись до перехрестя, що призвело до зіткнення транспортних засобів та отримання ними механічних пошкоджень.
Доводи ОСОБА_1 , що його пропустили автомобілі, які стояли на головній дорозі у правій та середній смузі для руху, а водій ОСОБА_2 раптово виїхав на перехрестя з лівої смуги руху головної дороги, внаслідок чого є і його вина у дорожньо-транспортній пригоді, суперечить, як змісту п.п.«б» п.2.3, п.16.11 ПДР України, так і матеріалам адміністративної справи.
При цьому, доводи апеляційної скарги про те, що саме з вини водія транспортного засобу – автомобіля марки і моделі KIA SPORTAGE, реєстраційний номер НОМЕР_2 , сталася ДТП, оскільки він порушив положення п.16.4 ПДР, суд не приймає до уваги, враховуючи наступне.
Так, відповідно до п.16.4 ПДР забороняється виїжджати на будь-яке перехрестя, у тому числі при сигналі світлофора, що дозволяє рух, якщо утворився затор, який змусить водія зупинитися на перехресті, що створить перешкоду для руху інших транспортних засобів і пішоходів. 
При цьому, слід зазначити, що якщо ж через перехрестя можливий рух таким чином, щоб транспортний засіб не зупинявся на ньому (наприклад, затор виключає можливість руху в прямому напрямку, а поворот праворуч, ліворуч і розворот можна здійснити без перешкод), то такий рух Правилами не заборонено.
З долученого до справи відеозапису події вбачається, що дорога по вулиці Нікольській має декілька смуг для руху в одному напрямку. Затор стався на середній смузі руху в прямому напрямку, в той час як крайня ліва смуга для руху в цьому ж напрямку, по якій рухався автомобіль ОСОБА_2 була вільна. Втім, водій ОСОБА_1 , не слідкуючи за зміною дорожньої обстановки, не надав ОСОБА_2 перевагу у русі та здійснив зіткнення з його транспортним засобом.
До того ж, апеляційний суд звертає увагу, на те, що намагання особи, яка подала апеляційну скаргу, встановити вину потерпілого ОСОБА_2 у межах розгляду справи про адміністративне правопорушення за протоколом складеним відносно ОСОБА_1 суперечить як положенням ст.ст.280,283 КУпАП, де зазначається про те, що органом, до компетенції якого віднесено розгляд справи встановлюється винність особи, відносно якої складено протокол, так і положенням ст.251 КУпАП, де передбачено збір та дослідження доказів щодо винності особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.
Окрім того, у випадку виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу адміністративного правопорушення, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступеню участі (внеску) кожного з них у спричинення негативного наслідку.
Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у випадках, коли передбачені ст.286 КК України суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.
Разом з тим, за змістом вимог ст.256, ч.1 ст.257,279,280 КУпАП питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише у межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.
Отже, апеляційний суд, діючи в межах повноважень на перегляд постанови районного суду, не дає оцінку діям водія ОСОБА_2 , оскільки наявність або відсутність в діях іншого водія порушень Правил дорожнього руху які, як вважає особа, яка подала апеляційну скаргу, призвели до настання дорожньо-транспортної пригоди - не є предметом розгляду судом апеляційної інстанції у даній справі.
За такого, докази, що наявні в матеріалах справи, переконливо доводять, що невідповідність дій водія ОСОБА_1 вимогам пп.«б» п.2.3, п.16.11 ПДР перебуває у прямому причинному зв`язку з виникненням ДТП та її наслідками, а тому ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. 
Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, водій ОСОБА_1 реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Таким чином, твердження захисника ОСОБА_1 – адвоката Чепари В.Ф. про недоведеність винуватості ОСОБА_1 у зазначеному адміністративному правопорушенні, а також доводи про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, є безпідставними.
Стосовно розгляду справи за відсутністю особи, що притягується до адміністративної відповідальності, то апеляційний суд виходить з того, що хоча справа про адміністративне правопорушення і розглянута у відсутність  ОСОБА_1 , але процесуальні права останнього, в тому числі право на доступ до правосуддя, поновлені шляхом звернення до апеляційного суду.
Інші посилання захисника ОСОБА_1 – адвоката Чепари В.Ф. в апеляційній скарзі не містять обставин, які не були б з`ясовані судом та могли б потягнути невірне вирішення справи, а за такого, не впливають на висновки суду, щодо наявності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, так як є фактичною переоцінкою по іншому доказів, які вже були досліджені та оцінені судом.
Істотних порушень суддею районного суду норм матеріального чи процесуального права, порушення принципів повного, всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, порушення прав учасників судового розгляду, порушення положень КУпАП, Конституції України, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, у тому числі на які посилається особа, яка подала апеляційну скаргу, які б могли вплинути на правильність прийнятого рішення, при апеляційному перегляді не встановлено.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», §84).
З огляду на зазначене викладені в обґрунтування поданої апеляційної скарги доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають жодних сумнівів в правильності висновків суду першої інстанції та не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.
Таким чином оскаржувана постанова судді районного суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 – адвоката Чепари В.Ф. відсутні.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Чепари Василя Федоровича – залишити без задоволення.
Постанову судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 16 лютого 2023 року, якою ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду                                                Т.В. Серебрякова