ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

19 травня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 160/16632/22	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Коршуна А.О. (доповідач),
                               суддів:  Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,        
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу 	 ОСОБА_1  	
на рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2022р.  у справі №160/16632/22	
за  позовом:	ОСОБА_1  	
до:  про:	Головного управління  Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області   визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-	

ВСТАНОВИВ:
24.10.2022р.    ОСОБА_1 ,  в інтересах якого  діє на підставі належним чином оформленої довіреності ОСОБА_2 , за допомогою системи «Електронний суд» звернувся  до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі – ГУ ПФУ в Дніпропетровській області)  про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії / а.с. 1-3/.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.10.2022р. у справі №160/16632/22 позовну заяву  залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви /16/.
На виконання вимог вищезазначеної ухвали суду від 26.10.2022р. представником позивача було усуненні недоліки /а.с. 23/, і ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.11.2022р. за вищезазначеним позовом відкрито провадження в адміністративній справі №160/16632/22 та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження    /а.с. 24/.
Позивач, посилаючись у адміністративному позові, на те, що  до 1994р.  він мешкав у м. Дніпропетровськ та надалі виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю.  05.02.2017 р. його представник звернувся із заявою до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі із заявою про перерахунок та поновлення виплати пенсії за віком та просив перераховувати пенсійні виплати на банківський рахунок відкритий в ПАТ КБ «Приватбанк», до якої було додано заяву про перерахунок пенсії на рахунок, відкритий в ПАТ КБ «Приватбанк»,  але йому було  відмовлено у перерахунку пенсії,  та у судовому порядку зобов`язано пенсійний орган поновити виплати пенсії за віком та виплата з серпня 2018р. розпочата через банківську установу, а з листопада 2018р. виплата пенсії переведена на поштове відділення. 22.02.2019р. представник позивача звернувся до відповідача  із заявою щодо підстав невиплати пенсії на визначений пенсіонером банківський рахунок. Відповідачем повідомлено представника позивача  про те, що  виплати пенсії здійснювалась на поштове відділення та в подальшому виплати пенсії припинено у зв`язку з неотриманням пенсії протягом 6 місяців. 26.08.2022р. представник позивача звернувся до  відповідача  та просив поновити виплати з дати припинення, і виплачувати пенсію на визначений пенсіонером банківський рахунок, на що відповідач, зазначив  що до заяви необхідно  пред`явити паспорт  (або інший документ, що посвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації).
Позивач вважаючи дії відповідача щодо переведення виплати пенсії через відділення поштового зв`язку  протиправними, звернувся до суду з даним позовом, у якому просив:  
-          визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо не виплати пенсії за віком на визначений банківський рахунок;
- зобов`язати  ГУ ПФУ в Дніпропетровській області поновити виплату пенсії за віком на визначений банківський рахунок, за заявою поданою представником.
Рішенням  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2022р. у справі №160/16632/22  позовну заяву ОСОБА_1 задоволено  /а.с. 95-97/ (суддя Горбалинський В.В.).
Відповідач, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, 20.01.2023р. подав  за допомогою системи «Електронний суд» безпосередньо до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2022р.  у справі №160/16632/22, яка зареєстрована судом апеляційної інстанції 23.01.2023р. /а.с. 100-103/, з застосуванням системи автоматизованого розподілу справи між суддями Третього апеляційного адміністративного суду визначено колегію суддів, що розглядає справу у складі: головуючий (доповідач) - суддя Коршун А.О., судді Панченко О.М., Чередниченко В.Є. /а.с. 114/.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.01.2023р. з метою забезпечення апеляційного розгляду апеляційної скарги ГУ ПФУ в Дніпропетровській області  на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2022р.  у справі №160/16632/22  з суду першої інстанції витребувано матеріали адміністративної справи №160/16632/22  /а.с. 115/, які надійшли до суду апеляційної інстанції 30.01.2023р. /а.с. 117/. 
Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 06.02.2023р. у справі №160/16632/22 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ПФУ в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від 21.12.2022р. у справі №160/16632/22  /а.с. 118/ і розгляд справи в порядку письмового провадження призначено з 14.03.2023р. /а.с. 119/, про що судом у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб було повідомлено учасників справи / а.с. 121 /.
У зв`язку з тим, що судді Чередниченко В.Є. та  Панченко О.М.,  які  входять  до складу колегії суддів, що розглядає справу №160/16632/22, перебувають у відпустці здійснено заміну складу колегії суддів у судовій справі №160/16632/22 відповідно до положення про автоматизовану систему документообігу суду.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу у справі №160/16632/22  від 16.05.2023р. визначено склад колегії суддів Третього апеляційного адміністративного суду:  головуючий суддя Коршун А.О., судді –Чепурнов Д.В., Сафронова С.В. /а.с. 123/.
Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України  датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали даної адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню з  наступних підстав. 
Під час розгляду цієї адміністративної справи, судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1994р.  мешкав у м. Дніпропетровськ, у квітні 1994р. він  виїхав  з України  на постійне місце проживання  до держави Ізраїль, і зараз мешкає  у м. Бат Ям, Ізраїль, зазначені обставини не заперечувались представниками учасників справи під час її розгляду судом.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від 10.04.2018р. №804/1857/18 визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо не поновлення виплати пенсії за віком; зобов`язано ГУ ПФУ в Дніпропетровській області здійснити перерахунок розміру та поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 , починаючи з 07.10.2009р., з врахуванням компенсації втрати частини доходів, із    застосуванням  всіх   підвищень,  індексацій, надбавок       та доплат, як  не  працюючому    пенсіонеру    та дитині війни.
На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від 10.04.2018р. №804/1857/18, відповідачем виплати пенсії за віком було поновлено з 07.09.2009р..
Поновлення виплат почались  з серпня 2018р. через банківську установу на визначений пенсіонером банківський рахунок, але  з листопада 2018р. виплата пенсії здійснювалася відповідачем через поштове  відділення  та у зв`язку з неотриманням коштів на протязі 6 місяців виплату пенсії припинено.
З матеріалів справи вбачається, що за  заявою позивача про виплату пенсії або грошової допомоги  від 01.08.2022р. відкрито у АТ «ОТП БАНК» поточний рахунок,  в заяві також зазначено, що позивач уповноважує працівника банку передати від його імені цю заяву до відповідного органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення.
26.08.2022р. представник позивача звернувся із заявою про призначення /перерахунок пенсії до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, у якій просив поновити виплати з дати припинення , перерахувати розмір як не працюючому пенсіонеру, дитині війни, в розмірі відповідно до пенсійного законодавства України, виплачувати пенсію на визначений пенсіонером банківський рахунок  /а.с. 10/.
Листом №28803-21572/А-01/8-0400/22 від 22.09.2022р. відділ застосування пенсійного законодавства Управління пенсійного забезпечення ГУПФУ в Дніпропетровській області повідомив представника позивача про те, що у зв`язку з неотриманням пенсії у поштовому відділенні більше 6 місяців виплата пенсії припинена, а питання поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 можливо розглянути після особистого звернення позивача із відповідною заявою.
Не погодившись з наданою відповіддю відповідача, представник позивача звернувся до суду з даним позовом.
Спірні відносини, які виникли між сторонами у справі врегульовано нормами Конституції України, якими серед іншого передбачено таке конституційне право як право особи на отримання пенсії, як складову частину права на соціальний захист, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України, а також нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  від 09.07.2003 №1058-ІV.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією   та законами України.
Згідно до ч.1   ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Відповідно до ч.2   ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»     нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Частиною 1   ст.47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Згідно до ч.1   ст.49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч.2   ст.49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»    поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті    35    та статтею   46   цього   Закону.
Рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009р. із    Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»    були виключені норми п.2 ч.1 ст.49 та друге речення ст.51, які забороняли виплату пенсій особам, що виїхали на місце постійного проживання за кордон, внаслідок чого    Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»    не містить жодної норми, яка б скасовувала право пенсіонера на отримання ним пенсії в результаті того, що він проживає не в Україні.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках»    від 30.08.1999 №1596 (далі – Порядок №1596), визначено механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об`єднаними управліннями (далі - органи Пенсійного фонду), головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення), а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів (далі - пенсія та грошова допомога), шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги (далі - одержувачі) в уповноважених банках.
Згідно до п.6 Порядку №1596 одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка.
Відповідно до п.п.8-9 Порядку №1596 поточні рахунки одержувачам відкриваються уповноваженими банками згідно з вимогами, встановленими нормативно-правовими актами Національного банку, що регулюють порядок відкриття рахунків у національній та іноземній валюті.
Між уповноваженим банком і одержувачем укладається договір банківського рахунка. Положеннями договору не можуть погіршуватися умови виплати пенсій та грошової допомоги, встановлені цим Порядком. Умови договору повинні передбачати можливість його розірвання за ініціативою однієї із сторін.
Відповідно до  п.10 Порядку №1596 заява про виплату пенсії або грошової допомоги подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду чи органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України або приймається органом Пенсійного фонду чи органом соціального захисту населення від установи уповноваженого банку. Заяви приймаються за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та документа, визначеного законодавством, для з`ясування місця її проживання, і реєструються в установленому порядку.
З огляду на вищезазначене, підставою для виплати пенсії через поточні рахунки в банках є заява про виплату пенсії або грошової допомоги, яка може бути подана пенсійному органу відповідно до п.10 Порядку №1596 двома шляхами: особисто пенсіонером до органу Пенсійного фонду або від установи уповноваженого банку.
Такі ж вимоги містяться у п.4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до   Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005р. (далі – Порядок №22-1), яким передбачено, що заяви про виплату пенсії реєструються в журналі вхідної кореспонденції. Заява про виплату пенсії через банківський рахунок подається заявником згідно з Порядком №1596.
Порядок №22-1 (у редакції постанов правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1 та від 16 грудня 2020 року № 25-1) не містить обов`язку пенсіонера звертатись із заявою про поновлення виплати пенсії особисто. Вжитий у пункті 1.1 термін «заявник», на переконання колегії суддів, дає підстави стверджувати, що таким заявником може бути і представник за довіреністю.
Відсутність у пункті 1.3 Порядку №22-1 згадки про заяви з приводу поновлення виплати пенсії не можна тлумачити як заборону подання таких заяв представниками пенсіонерів, що виїхали на постійне місце проживання за кордон.
 Оскільки, наразі відсутній чіткий механізм щодо відновлення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне проживання за межі України, а тому існуючі «загальні» норми не повинні тлумачитись Пенсійним фондом з надмірним формалізмом, зважаючи на те, що непроведення виплати пенсії таким особам відбулося з вини держави в особі її компетентних органів.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.02.2018р. у справі № 757/12134/14-а та від 20.01.2022р. у справі № 280/4551/21.
Колегія суддів вважає доводи відповідача стосовно того, що особисто підписана заява пенсіонера може бути передана в пенсійний фонд тільки ним особисто звужує право на звернення до управління пенсійного фонду через уповноваженого представника пенсіонера, який проживає за кордоном, на отримання пенсії.
Таким чином, відсутність чіткого законодавчого механізму щодо відновлення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне проживання за межі України, призвела до ситуації, за якої громадяни України позбавлені можливості отримувати належні їм пенсійні виплати без повернення до України, а необхідність приїзду людей похилого віку, які виїхали на постійне проживання за межі України, виключно з метою особистого звернення до Пенсійного органу задля виправлення помилки, допущеної державою, є додатковим тягарем для таких осіб і не сприяє відновленню їх порушеного права, а тому таке положення суперечить висновку рішення Конституційного суду України від 07.10.2009 №25-рп/2009, яким було обґрунтовано таке рішення.
Колегія суддів вважає, що  суд першої інстанції зробив правильний висновок  про протиправність відмови відповідача у поновлені виплат пенсії за віком позивачу на визначений ним банківський  рахунок, а тому  правомірно  задовольнив позовні вимоги позивача. 
З огляду на вищенаведене колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, та застосовано до правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі норми матеріального права, які регулюють саме ці правовідносини і    ухвалено    законне рішення    про задоволення позовних вимог, а враховуючи, що під час апеляційного розгляду даної справи порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права, які б потягли за собою скасування чи зміну    оскаржуваного судового рішення, не було встановлено,    тому колегія суддів вважає за необхідне    рішення суду першої інстанції від 21.12.2022р.    у даній адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі,    суперечать  зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення норм матеріального та процесуального    права, а тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції у даній справі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд,- 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області  -  залишити без задоволення
Рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від 21.12.2022р.  у справі №160/16632/22 -  залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 328, 329 КАС України 
Повний текст складено –  19.05.2023р.        
Головуючий - суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова