ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 753/6025/22                                                                    Суддя першої інстанції: Котвицький В.Л.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача                    Глущенко Я.Б., 
суддів                                                            Пилипенко О.Є., Черпіцької Л.Т., 
секретаря                                                  Височанської Н.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом  ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції у м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14.11.2022, -

У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся у суд з позовом до Департаменту патрульної поліції (також далі - відповідач), Управління патрульної поліції у м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови від 03.06.2022 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), за керування транспортним засобом за відсутності права керування таким.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що не вчиняв будь-яких порушень. Наголошує, що вже притягався до відповідальності за керування транспортним засобом за відсутності права керування таким, а тому в спірних правовідносинах відповідач повинен був притягнути його до відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, а не за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Водночас поліцейським не встановлено наявність/відсутність у позивача посвідчення водія на право керування транспортним засобом, в оскаржуваній постанові не зазначено яким саме транспортним засобом він керував та яка саме категорія прав у нього відсутня. 
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14.11.2022 у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким позов задовольнити. Свою позицію обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не взято до уваги та не надано належної правової оцінки доводам позивача, а також не враховано закінчення строків для накладення адміністративного стягнення. 
Відзиву на апеляційну скаргу не подано.
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі пункта 2 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, з таких підстав.
Відповідно до постанови серії ЕАО №5445546 від 03.06.2022 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ОСОБА_1 03.06.2022 о 18:55 у м. Київ по вул. Світла, 2, керував транспортним засобом д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п. 2.1.а Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР), за що до нього на підставі ч. 2 ст. 126 КУпАП застосовано штраф в сумі 3400,00 грн.
Уважаючи постанову протиправною, а свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не оспорює факту непред`явлення водійського посвідчення відповідної категорії, не довів наявність у нього водійських прав на керування транспортними засобами, а також не надав жодних документів, які б підтверджували, що транспортний засіб, яким він керував, не є механічним транспортним засобом. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів уважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктом 1.3 ПДР зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Згідно з п. 2.1.а ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Частиною 2 ст. 126 КУпАП встановлено, що керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Колегія суддів звертає увагу, що позивачем не заперечується факт керування ним 03.06.2022 о 18:55 у м. Київ по вул. Світла, 2, транспортним засобом д.н.з. НОМЕР_1 , також не заперечується факт відсутності у нього на той час при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. У ході судового розгляду справи позивачем також не доведено наявність у нього посвідчення водія на право керування транспортним засобом.
З огляду на викладені обставини відповідач дійшов обґрунтованого висновку про керування транспортним засобом ОСОБА_1 за відсутності в нього права керування таким транспортним засобом.
За наведеного твердження позивача про не встановлення поліцейським наявності/відсутності у ОСОБА_1 посвідчення водія на право керування транспортним засобом та протиправне не зазначення в оскаржуваній постанові яка саме категорія прав у нього відсутня є необґрунтованими.
Водночас не зазначення в оскаржувані постанові найменування транспортного засобу д.н.з. НОМЕР_1 не спростовує факту належності його до таких, а тому не може бути підставою для скасування цієї постанови.
Щодо тверджень позивача про протиправне притягнення його до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а не за ч. 5 ст. 126 КУпАП, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Отже, у випадку повторного протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, така особа притягається до відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
При цьому для притягнення особи до відповідальності за вказаною нормою необхідним є наявний факт вчинення такою особою повторного протягом року порушення, передбаченого ч.ч. 2, 4 ст. 126 КУпАП.
З матеріалів справи вбачається, що постановою старшого інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Гжибовським В.В. від 09.10.2021 серії БАБ №026896 ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за вчинення 10.08.2021 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно з ч. 2 ст. 291 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першою статті 3001 цього Кодексу.
Однак позивачем не доведено, а з матеріалів справи не вбачається, що станом на час прийняття оскаржуваної постанови у поліцейського була наявна інформація про прийняття постанови від 09.10.2021 серії БАБ №026896 та набрання нею законної сили.
Більше того рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03.08.2022 у справі 753/6065/22 скасовано постанову від 09.10.2021 серії БАБ №026896 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Зважаючи на викладене, твердження позивача про протиправне притягнення його до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а не за ч. 5 ст. 126 КУпАП, також не заслуговують на увагу.
Є помилковими й посилання ОСОБА_1 на закінчення строків для накладення адміністративного стягнення, оскільки таке стягнення накладено оскаржуваною постановою, а не за результатами оскарження цієї постанови до суду.
Відповідно до пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції.
Відповідно до пункта 1 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено з дотриманням норм чинного матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.
Керуючись статтями 33, 34, 139, 243, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14.11.2022 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                                      Я.Б. Глущенко

Судді                                                                                           О.Є. Пилипенко 

                                                                                                    Л.Т. Черпіцька