ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
10 квітня 2023 року           справа №360/8562/21 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2022 року у справі № 360/8562/21 (головуючий І інстанції Пляшкова К.О.) за позовом адвоката Ходаковського Юрія Васильовича в інтересах ОСОБА_1 до Алчевського відділу державної виконавчої служби в Алчевському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови, -

                                                  ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправними дії в.о. начальника Первомайського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Лисенко Яни Леонідівни щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 21 липня 2021 року у виконавчому провадженні № 66158144 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 44507,39 грн;
- визнати протиправною та скасувати постанову від 21 липня 2021 року ВП № 66158144 про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 44507,53 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що на виконанні в Первомайському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області у виконавчому провадженні № 57170262 перебував на виконанні виконавчий лист № 425/1062/17, виданий 14 серпня 2017 року Рубіжанським міським судом Луганської області про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ ФЛОУ АТ “Ощадбанк” заборгованості за договором в розмірі 441762,18 грн та з ОСОБА_1 сплаченого судового збору у розмірі 3313,21 грн. 
У вказаному виконавчому провадженні винесено постанову від 07 вересня 2018 року ВП № 57170262 про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 44507,54 грн.
Судове рішення по справі № 425/1062/17 виконано ОСОБА_2 добровільно з урахуванням вимог ухвали Рубіжанського міського суду Луганської області від 12 листопада 2018 року про розстрочення виконання судового рішення.
Постановою від 21 липня 2021 року ВП № 57170262 за заявою стягувача про виконання боржником рішення в повному обсязі закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 425/1062/17, виданого 14 серпня 2017 року Рубіжанським міським судом Луганської області.
Проте, відповідачем протиправно відкрито виконавче провадження № 66158144 про примусове виконання постанови № 57170262, виданої 07 вересня 2018 року Первомайським МВДВС СМУМЮ (м. Харків) про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 44507,54 грн.
У державного виконавця відсутні підстави для стягнення виконавчого збору, оскільки державним виконавцем, в провадженні якого перебувало виконавче провадження відносно позивача, не вчинено дій з примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника на користь стягувача присуджених сум за виконавчим листом по справі № 425/1062/17.
Крім того, постановою державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) винесено постанову від 26 квітня 2021 року у виконавчому провадженні № 57239702 про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 44507,39 грн.
Отже, у державного виконавця відсутні підстави для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений у постанові від 21 липня 2021 року, тому така постанова не відповідає вимогам статті 27 Закону України “Про виконавче провадження”, а дії державного виконавця підлягають визнанню протиправними.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2022 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з судовим рішенням позивач звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі. 

Обґрунтування апеляційної скарги.

Суд першої інстанції не дав оцінки доводам позивача, що постанова про стягнення з позивача виконавчого збору від 07.09.2018 року є скасованою, а державним виконавцем не вчинено дій, які призвели до виконання судового рішення.
Невизначеність стосовно чинності постанови про стягнення з позивача судового збору від 07.09.2018 року виникла внаслідок протиправних дій відповідача щодо прийняття державним виконавцем постанов та його обов`язку надсилати ці постанови сторонам виконавчого провадження; щодо ведення автоматизованого реєстру виконавчих проваджень в частині невнесення до нього всіх постанов.
Крім того, якщо постанова про стягнення з позивача виконавчого збору від 11.05.2019 року все ж таки приймалась, суд першої інстанції мав вийти за межі позовних вимог та скасувати постанову про стягнення з позивача виконавчого збору від 07.09.2018 року для повного захисту порушених прав позивача.
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи. 
Апеляційним судом витребувано у Луганського окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив про відсутність можливості надати справу в паперовому вигляді у зв`язку з тимчасовим захопленням міста Сєвєродонецьк, в якому знаходиться будівля суду. Також повідомлено, що всі документи у цій справі, що надійшли в паперовому вигляді або через офіційну електронну пошту суду скановано та експортовано в КП “Діловодство спеціалізованого суду”.
Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України). Також, щодо інституту відновлення втраченого судового провадження в адміністративній справі у зв`язку з запровадженням ЄСІТС зазначено, що втрата судового провадження стосується справ, які були сформовані в паперовій формі.
Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему “Електронний суд” матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.
Таким чином, наявність електронних копій матеріалів судової справи, паперовий примірник якої фактично втрачено, не є підставою для визнання судового провадження втраченим, а тому електронні матеріали судових справ, які сформовано в підсистемі “Електронний суд” у повному обсязі є достатніми для подальшого розгляду таких справ.
Отже, враховуючи зазначений лист Верховного Суду, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі “Електронний суд”.
Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

Заочним рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 14 серпня 2017 року в справі № 425/1062/17 за позовом ПАТ “Державний ощадний банк України” в особі філії – ЛОУ АТ “Ощадбанк” до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості позовні вимоги задоволено; 
стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ “Державний ощадний банк України” в особі філії – ЛОУ АТ “Ощадбанк” заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії від 16 червня 2011 року № 52 станом на 19 квітня 2017 року в сумі 441762,18 грн; 
стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ “Державний ощадний банк України” в особі філії – ЛОУ АТ “Ощадбанк” судовий збір у розмірі 3313,21 грн;
стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ “Державний ощадний банк України” в особі філії – ЛОУ АТ “Ощадбанк” судовий збір у розмірі 3313,21 грн.
Постановою державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управлінню юстиції у Харківській області від 19 вересня 2018 року відкрито виконавче провадження № 57239702 з примусового виконання виконавчого листа № 425/1062/17, виданого 20 серпня 2018 року Рубіжанським міським судом Луганської області про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ “Державний ощадний банк України” в особі філії – ЛОУ АТ “Ощадбанк” заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії від 16 червня 2011 року № 52 станом на 19 квітня 2017 року у сумі 441762,18 грн та судовий збір у розмірі 3313,21 грн, а всього 445075,39 грн; стягнуто з боржника ОСОБА_2 виконавчий збір у розмірі 44507,53 грн.
Постановою Рубіжанського міського суду Луганської області від 12 листопада 2018 року розстрочено виконання рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 14 серпня 2017 року у справі № 425/1062/17 на 24 місяці.
Постановою державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управлінню юстиції у Харківській області від 04 січня 2019 року ВП № 57239702 розстрочено виконання виконавчого листа № 425/1062/17, виданого 20 серпня 2017 року Рубіжанським міським судом Луганської області шляхом розстрочення на 24 місяці.
Постановою державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 26 квітня 2021 року ВП № 57239702 стягнуто з боржника ОСОБА_2 виконавчий збір у розмірі 44507,53 грн.
Постановою державного виконавця Первомайського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 07 вересня 2018 року відкрито виконавче провадження № 57170262 з примусового виконання виконавчого листа № 425/1062/17, виданого 14 серпня 2017 року Рубіжанським міським судом Луганської області про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ ФЛОУ АТ “Ощадбанк” заборгованості за договором в розмірі 441762,18 грн та з ОСОБА_1 на користь ПАТ ФЛОУ АТ “Ощадбанк” сплаченого судового збору у розмірі 3313,21 грн; стягнуто з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 44507,54 грн.
Постановою державного виконавця Первомайського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 07 вересня 2018 року ВП № 57170262 стягнуто з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 44507,54 грн.
За заявою стягувача від 01 липня 2021 року № 110.20-10/2995/42807/2021-12 щодо виконання рішення суду боржником в повному обсязі постановою державного виконавця Первомайського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 21 липня 2021 року ВП № 57170262 закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 425/1062/17, виданого 14 серпня 2017 року Рубіжанським міським судом Луганської області про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ ФЛОУ АТ “Ощадбанк” заборгованості за договором в розмірі 441762,18 грн та з ОСОБА_1 на користь ПАТ ФЛОУ АТ “Ощадбанк” сплаченого судового збору у розмірі 3313,21 грн.
Також у постанові про закінчення виконавчого провадження № 57170262 вказано, що виконавчий збір та витрати не сплачені, виведені в окреме виконавче провадження.
На підтвердження сплати ОСОБА_2 заборгованості на користь ПАТ “Державний ощадний банк України” в особі філії – ЛОУ АТ “Ощадбанк” за рішенням суду по справі № 425/1062/17 позивачем в матеріали справи надано копію заяви стягувача від 01 липня 2021 року № 110.20-10/2994/42807/2021-12 та квитанцій про сплату ОСОБА_2 боргу частинами.
Постановою в.о. начальника відділу Первомайського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 21 липня 2021 року відкрито виконавче провадження № 66158144 з виконання постанови № 57170262, виданої 07 вересня 2018 року Первомайським міським відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 44507,54 грн.
У виконавчому провадженні № 66158144 начальником відділу Первомайського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 23 серпня 2021 року винесено постанови про арешт майна боржника, про розшук майна боржника, 28 листопада 2021 року – про зміну (доповнення) реєстраційних даних (змінено в автоматизованій системі виконавчого провадження номер виконавчого документа)
Постановою державного виконавця Алчевського відділу державної виконавчої служби в Алчевському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 28 листопада 2021 року ВП № 66158144 у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення закінчено виконавче провадження з примусового виконання постанови № 57170262, виданої 07 вересня 2018 року Первомайським міським відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 44507,54 грн.
Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 01 лютого 2022 року Алчевський відділ державної виконавчої служби в Алчевському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (місцезнаходження: 93100, Луганська область, Сєвєродонецький район, місто Лисичанськ, вулиця Менделєєва, будинок 53, код за ЄДРПОУ 44448379) є правонаступником, зокрема, Алчевського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), код за ЄДРПОУ 34903519, Первомайського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), код за ЄДРПОУ 34724650.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що постанова державного виконавця від 21 липня 2021 року, яка оскаржується позивачем, була правомірно прийнята відповідачем на підставі виконавчого документа – постанови від 07 вересня 2018 року ВП № 57170262 про стягнення виконавчого збору, яке є самостійним рішенням суб`єкта владних повноважень, підстави і порядок прийняття якого врегульовані Законом № 1404-VIII.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
На підставі статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII “Про виконавче провадження” (далі – Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.
Як визначено частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
На підставі пункту 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Згідно з абзацом першим частини п`ятої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Частиною сьомою статті 26 Закону № 1404-VIII визначено, у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.
Відповідно до статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. (частина друга) (…)
Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (…)
Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
На підставі частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Згідно частини четвертої статті 42 Закону № 1404-VIII на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.
Вищезазначені положення Закону № 1404-VIII свідчать, що виконавчий збір стягується у порядку та розмірі, визначеному цим Законом, який в цьому випадку, обумовлює можливість винесення постанови про стягнення виконавчого збору після закінчення виконавчого провадження в порядку статті 39 цього Закону чи повернення виконавчого документа згідно зі статтею 37 зазначеного Закону.
Порядок відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчих документів щодо стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій регулюється загальними нормами цього Закону щодо порядку примусового виконання рішення на підставі виконавчих документів.
Як свідчать матеріали справи, позивач вважає протиправною постанову в.о. начальника відділу Первомайського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 21 липня 2021 року, якою відкрито виконавче провадження № 66158144 з виконання постанови № 57170262, виданої 07 вересня 2018 року Первомайським міським відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 44507,54 грн.
Зазначена постанова прийнята на виконання постанови державного виконавця від 07 вересня 2018 року у виконавчому провадженні № 57170262, якою стягнуто з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір в розмірі 44507,54 грн, та в межах виконавчого провадження № 57170262 цей виконавчий збір не стягнуто.
Тобто, постанова від 21 липня 2021 року у виконавчому провадженні № 66158144 прийнята відповідно до вимог закону № 1404, а саме на підставі виконавчого документу - постанови державного виконавця від 07.09.2018 року про стягнення виконавчого збору.
Як свідчать доводи позивача у позовній заяві, вона вважає протиправною постанову від 21 липня 2021 року про відкриття виконавчого провадження № 66158144, обґрунтовуючи її протиправність тим, що державний виконавець у виконавчому провадженні № 57170262 не вчинив жодних дій щодо виконання рішення суду по справі № 425/1062/17. 
Крім того, державним виконавцем протиправно покладено обов`язок сплати виконавчого збору на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у подвійному розмірі за примусове виконання рішення по справі № 425/1062/17 у виконавчих провадженнях № 57239702 та № 57170262.
Позивач не обґрунтовує протиправність постанови про відкриття виконавчого провадження від 21 липня 2021 року, а фактично наводить доводи щодо незгоди із постановою державного виконавця про стягнення виконавчого збору від 07.09.2018 року, яка в межах цієї справи не оскаржується.
Підставою для прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження від 21 липня 2021 року є виконавчі документи, якими у цій справі є постанова про стягнення виконавчого збору від 07.09.2018 року.
Оскільки доводи позивача стосуються виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 57170262, позивачем не оскаржується постанова про стягнення виконавчого збору від 07.09.2018 року, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що постанова від 21 липня 2021 року у виконавчому провадженні № 66158144 є самостійним рішенням суб`єкта владних повноважень, яка прийнята відповідно до вимог Закону № 1404, підставою для прийняття якої є виконавчий документ - постанова про стягнення виконавчого збору від 07.09.2018 року, яка на час звернення позивача до суду з цим позовом є чинною.
Отже, відповідачем не порушено порядок та підстави прийняття постанови від 21 липня 2021 року у виконавчому провадженні № 66158144.
Аналогічний правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 20 травня 2020 року в справі № 0340/1792/18.
Суд першої інстанції правильно не врахував посилання позивача на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 18 квітня 2018 року в справі № 761/11524/15-ц, та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 березня 2020 року в справі № 2540/3203/18, оскільки ці висновки висловлені за обставин, які не є подібними до обставин у цій справі.
Є безпідставними доводи апелянта про скасування постанови від 07 вересня 2018 року у ВП № 57170262, оскільки ці доводи не підтверджені жодними належними доказами.
Є неприйнятним посилання апелянта на інформацію про виконавче провадження № 57170262 з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, оскільки ця інформація не містить даних про скасування постанови від 07.09.2018 року.
Зазначене спростовує доводи апелянта, що суд першої інстанції не дав оцінки тому, що постанова про стягнення з позивача виконавчого збору від 07.09.2018 року є скасованою, а державним виконавцем не вчинено дій, які призвели до виконання судового рішення.
Є неприйнятними доводи позивача щодо невизначеності чинності постанови про стягнення з позивача судового збору від 07.09.2018 року внаслідок протиправних дій відповідача щодо прийняття постанов та невиконанням обов`язку надсилати ці постанови сторонам виконавчого провадження; щодо ведення автоматизованого реєстру виконавчих проваджень в частині невнесення до нього всіх постанов, - оскільки ці доводи не були підставою позовних вимог позивача в межах цієї справи, ним при розгляді справи в суді першої інстанції не заявлялись.
Відповідно до частини п`ятої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.
З огляду на зазначене суд апеляційної інстанції не може надавати оцінку тим вимогам і доводам, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції. 
Також суд не приймає доводи апелянта, що суд першої інстанції мав вийти за межі позовних вимог та скасувати постанову про стягнення з позивача виконавчого збору від 07.09.2018 року для повного захисту порушених прав позивача, з огляду на наступне.
На підставі частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, у межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин, про захист яких вони просять, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Між тим, суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. 
Принцип диспозитивності покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, за вирішенням яких позивач звернувся до адміністративного суду. Суд вирішує лише ті вимоги по суті спору, про вирішення яких клопочуть сторони, і за загальним правилом, не повинен виходити за межі цих вимог. Тобто суд зв`язаний предметом і обсягом заявлених вимог.
При цьому до початку розгляду судом справи по суті позивач має право у спосіб подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову.
Отже, право особи звернутися до суду з самостійно визначеними позовними вимогами узгоджується з обов`язком суду здійснити розгляд справи в межах таких вимог. Вихід за межі позову можливий у виняткових випадках, зокрема, коли повний та ефективний захист прав, свобод та інтересів неможливий у заявлений позивачем спосіб. Такий вихід за межі позовних вимог має бути пов`язаний із захистом саме тих прав, свобод та інтересів, щодо яких подана позовна заява.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Відповідно до статті 139 КАС України розподіл судових витрат по справі не здійснюється.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

                                             ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2022 року у справі № 360/8562/21 – залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2022 року у справі № 360/8562/21 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 10 квітня 2023 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено 10 квітня 2023 року.

Головуючий суддя                                                                      І.Д. Компанієць

Судді                                                                                           А.В. Гайдар

                                                                                                         Е.Г. Казначеєв