ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2023 року 
м. Київ

справа № 580/2947/19
касаційне провадження № К/9901/1005/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Гончарової І.А., 
суддів - Олендера І.Я., Юрченко В.П.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року (головуючий суддя - Гаращенко В.В.)
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Глущенко Я.Б.; судді - Мельничук В.П., Пилипенко О.Є.)
у справі № 580/2947/19
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління ДПС у Черкаській області
про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ; позивач; платник) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області (далі - ГУ ДПС у Черкаській області; відповідач; контролюючий орган) про визнання протиправним та скасування рішення від 26 липня 2019 року № 0017205113 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Черкаський окружний адміністративний суд рішенням від 17 лютого 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовив повністю.

Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 25 листопада 2020 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.

ОСОБА_1 звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року. 

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права. При цьому зазначає, що ним повністю сплачено єдиний соціальний внесок відповідно до поданих звітів за 2015 рік у сумі 10593,94 грн, за 2016 рік у сумі 15400,00 грн, за            2017 рік у сумі 16500,00 грн, за 2018 рік у сумі 30800,00 грн. Також наголошує на ненадсиланні контролюючим органом на адресу платника вимог про сплату боргу (недоїмки), чим позбавлено його можливості сплатити протягом 10 днів з дня отримання вимоги про сплату богу (недоїмки) суму боргу або оскаржити таку вимогу в установленому порядку.

Верховний Суд ухвалою від 05 березня 2021 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 

31 березня 2021 року від відповідача надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому він зазначив, що доводи касаційної скарги не спростовують правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами попередніх інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судами з`ясовано, що підставою для прийняття рішення від 26 липня 2019 року № 0017205113 про застосування до ОСОБА_1 штрафу в розмірі 7866,67 грн та нарахування пені в сумі 10384,52 грн послугувало неналежне виконання ним вимог статті 9 Закону України від 08 липня 2010 року                  № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 2464-VI) з огляду на несвоєчасну сплату єдиного внеску за 2015 рік, 2016 рік, 2017 рік та другий - четвертий квартали 2018 року.  

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Пунктом 1 частини другої статті 6 Закону № 2464-VI передбачено обов`язок платника єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до частини восьмої статті 9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року. Наведена правова норма у редакції, чинній з                11 жовтня 2017 року, передбачає обов`язок платників єдиного внеску, зазначених у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Згідно з частинами одинадцятою, дванадцятою статті 9 Закону № 2464-VI у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. 

За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).

Відповідно до частин другої, третьої, шостої статті 25 Закону № 2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. 

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

За рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Пунктом 6 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI визначено, що недоїмка це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Частиною четвертою статті 25 Закону № 2464-VI закріплено обов`язок платника сплатити суми недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, станом на 25 січня 2016 року за позивачем обліковувалася недоїмка зі сплати єдиного внеску в сумі 28985,39 грн згідно з вимогою від 08 липня 2015 року № Ф-0003431700 за наслідками набрання 05 листопада 2015 року законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 823/1774/15.

На підставі положень частини шостої статті 25 Закону № 2464-VI контролюючим органом всі суми, сплачені ОСОБА_1 після 25 січня 2016 року, зараховувалися на погашення зазначеної суми.

Позивач натомість на виконання положень Закону № 2464-VI проводив нарахування єдиного внеску за поточні періоди, суми якого збільшували недоїмку, а оплачувані ОСОБА_1 кошти зараховувалися на погашення недоїмки.

Судами встановлено, що розрахунок сум штрафу та пені, застосованих/нарахованих згідно з рішенням від 26 липня 2019 року № 0017205113, здійснено контролюючим органом правильно. 

Твердження позивача про повторне застосування до нього штрафів та пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску оскаржуваним рішенням цілком об`єктивно відхилено судами, оскільки відображення відповідних сум в інтегрованій картці не призводило до зменшення сплачених ОСОБА_1 сум.

В свою чергу, ненаправлення позивачу вимог про сплату боргу обумовлене, як з`ясовано судовими інстанціями, тим, що сума розглядуваної недоїмки виникла за результатами нездійснення ОСОБА_1 сплати боргу, що сформувався на підставі оскаржуваної в судовому порядку вимоги, а також самостійно узгоджених сум єдиного внеску.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги ОСОБА_1 без задоволення, а оскаржених судових рішень - без змін. 

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                             І. А. Гончарова

Судді                                                                                                     І. Я. Олендер 

                                                                                             В. П. Юрченко