П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

06 червня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 509/1649/20	

Перша інстанція: суддя Тарасишина О.М.,
повний текст судового рішення
складено 10.01.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді -	Кравченка К.В.,	
судді -	Джабурія О.В.,	
судді -	Вербицької Н.В.,	

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 січня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції в Одеській області, Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу про визнання протиправними та скасування постанов та припису,-

В С Т А Н О В И В:
У квітні 2020 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до Державної екологічної інспекції в Одеській області (далі - відповідач-1, ДЕІ в Одеській області), Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська) (далі - відповідач-2, ДЕІ Південно-Західного округу) в якому просив (з врахуванням адміністративного позову від 21.08.2020 року яким було уточнено позовні вимоги):
- визнати протиправною та скасувати постанову державного інспектора ДЕІ в Одеській області від 16.03.2020 року №001274 про накладання штрафу у сумі 850,00 грн. за правопорушення передбаченого ст.82 КУпАП;
- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного інспектора ДЕІ в Одеській області від 29.04.2020 року №000649 про накладання штрафу у сумі 765,00 грн. за правопорушення передбаченого ст.188-5 КУпАП;
- визнати протиправною та скасувати припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері поводження з відходами №25/14 від 17.03.2020 року.
В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що оскаржуваний припис та постанова є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки протокол №001274 від 13.03.2020 року та протокол №000649 від 28.04.2020 року були складені та підписані особами, які не мали на те повноважень. Також позивач, посилаючись на положення ч.2 ст.254 КУпАП, зазначає, що протокол №001274 від 13.03.2020 року був складений більш ніж через 24 години після проведення перевірки 06.03.2020 року, і при складанні протоколів №001274 та №000649, не були з`ясовані обставини передбачені ст.280 КУпАП, а саме: чи винна особа у вчиненні адміністративного правопорушення, чи підлягає особа адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та інше. 
Також позивач вказує на те, що приписом №25/14 від 17.03.2020 року було встановлено термін ліквідації несанкціонованого та неконтрольованого звалища відходів за межами с.Дальник, до 10.04.2020 року, однак вже 16.03.2020 року відносно нього вже була складена постанова про накладання на штрафу за невиконання припису. Крім цього, позивач вважає, що оскільки станом на березень 2020 року за межами населеного пункту с.Дальник на території Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області знаходились землі державної власності, та повноваження Дальницької сільської ради на землі державної власності не поширювалися, а тому виконати вимоги припису не уявлялося можливим, а притягнення до адмінвідповідальності особи, повноваження якої не поширювались на такі правовідносини, не відповідає вимогам законодавства.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.01.2023 року позовні вимоги задоволено частково наступним чином: 
- визнано протиправною та скасовано постанову державного інспектора ДЕІ в Одеській області від 16.03.2020 року №001274 про накладення на позивача штрафу у сумі 850,00 грн. за порушення передбаченого ст.82 КУпАП;
- визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного інспектора ДЕІ в Одеській області від 29.04.2020 року №000649 про накладення на позивача штрафу у сумі 765,00 грн. за порушення передбаченого ст.188-5 КУпАП;
- в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, ДЕІ Південно-Західного округу подало апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10.01.2023 року в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування  припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері поводження з відходами №25/14 від 17.03.2020 року сторонами не оскаржується, тому виходячи із визначених у ч.1 ст.308 КАС України меж перегляду судом апеляційної інстанції, рішення суду першої інстанції в цій частині не підлягає апеляційному перегляду. 
З матеріалів справи вбачається, що 02.03.2020 року до ДЕІ в Одеській області надійшло депутатське звернення народного депутату України ОСОБА_2 стосовно стихійного сміттєзвалища твердих та побутових відходів, яке утворилося між населеними пунктами  Дальник та Санжейка.
06.03.2020 року ДЕІ в Одеській області перевіркою з виїздом на місце за фактом екологічних порушень у відношенні стихійного звалища твердих та побутових відходів в с.Санжійка Овідіопольського району Одеської області було встановлено, що сміттєзвалище знаходиться за межами населеного пункту с.Дальник, на території Дальницької сільської ради.
10.03.2020 року листом №1035/14 інспекцією повідомлено народного депутата ОСОБА_2 , що перевірка фактів, викладених в депутатському звернені, потребує додаткового часу для надання більш об`єктивної та обґрунтованої відповіді.
13.03.2020 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Одеської області Корольовою Н.М. складено протокол №001274 про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.82 КУпАП, із якого вбачається, що заступник голови Дальницької сільської ради Ляшенко Ю.С. о 13.00 год. 13.03.2020 року допустив утворення несанкціонованого сміттєзвалища побутових відходів за межами с. Дальник, в межах території Дальницької сільської ради, що є порушенням ст.21 Закону України «Про відходи».
16.03.2020 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Одеської області Корольовою Н.М. винесено постанову №001274 про накладення адміністративного стягнення щодо притягнення до адміністративної відповідальності заступника голови Дальницької сільської ради - ОСОБА_1 за вчинення правопорушення передбаченого ст.82 КУпАП з накладенням штрафу у сумі 850,00 грн..
З метою ліквідації стихійного сміттєзвалища (усунення порушень природоохоронного законодавства), відповідно до положень ст.20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», Інспекція видала припис Дальницькій сільській раді Одеської області №25/14 від 17.03.2020 року на усунення виявленого порушення  до 10.04.2020 року.
28.04.2020 року старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Одеської області Островським А.К. був складений протокол №000649, в якому було зазначено, що ОСОБА_1 , допустив невиконання законних розпоряджень та приписів посадових осіб органів які здійснюють державний контроль у галузі охорони навколишнього природного середовища, використання природних ресурсів, а саме - не виконав припис ДЕІ в Одеській області від 17.03.2020 року №25/14.
29.04.2020 року старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Одеської області Островським А.К. була ухвалена постанова №000649 про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.188-5 КУпАП, у формі штрафу у сумі 765,00 грн., якою встановлено, що позивач порушив вимоги ст.20-2, ст.68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та допустив невиконання законних розпоряджень та приписів посадових осіб органів які здійснюють державний контроль у галузі охорони навколишнього природного середовища, використання природних ресурсів, а саме - не виконав припис.
На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09.09.2020 року №802 та наказу Державної екологічної інспекції України від 22.12.2020 року №502, повноваження Державної екологічної інспекції в Одеській області з 23.12.2020 року розпочала здійснювати Державна екологічна інспекція Південно-західного округу (Миколаївська та Одеська області).
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що протоколи №001274 і №000649 були підписані особами, які не мали на це повноважень, та складені з порушенням строків, передбачених КУпАП. Також суд першої інстанції виходив з того, що станом на момент виникнення спірних правовідносин земельна ділянка сільськогосподарського призначення не перебувала у комунальній власності Дальницької сільської ради, а тому складати вказані протоколи та відповідно оскаржені постанови відносно позивача, як заступника голови Дальницької сільської ради, правових підстав не було.
Також суд першої інстанції зазначив, що припис №25/14 від 17.03.2020 року був прийнятий відносно Дальницької сільської ради, а тому права позивача, як фізичної особи, не порушені.
Колегія суддів при вирішенні даного спору виходить з наступного.
Правові, економічні та соціальні основи охорони земель з метою забезпечення їх раціонального використання, відтворення та підвищення родючості ґрунтів, інших корисних властивостей землі, збереження екологічних функцій ґрунтового покриву та охорони довкілля визначає Закон України «Про охорону земель» від 19.06.2003 року №962-IV.
Статтею 1 Закону України «Про охорону земель» визначено, що охорона земель - система правових, організаційних, економічних, технологічних та інших заходів, спрямованих на раціональне використання земель, запобігання необґрунтованому вилученню земель сільськогосподарського призначення для несільськогосподарських потреб, захист від шкідливого антропогенного впливу, відтворення і підвищення родючості ґрунтів, підвищення продуктивності земель лісового фонду, забезпечення особливого режиму використання земель природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення.
Стаття 35 Закону України «Про охорону земель» зобов`язує власників і землекористувачів, в тому числі орендарів, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності, зокрема, дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; проводити на земельних ділянках господарську діяльність способами, які не завдають шкідливого впливу на стан земель та родючість ґрунтів; забезпечувати захист земель від забруднення, уживати заходів щодо запобігання негативному і екологонебезпечному впливу на земельні ділянки та ліквідації наслідків цього впливу.
Згідно ст.45 Закону України «Про охорону земель» господарська та інша діяльність, яка зумовлює забруднення земель і ґрунтів понад установлені граничнодопустимі концентрації небезпечних речовин, забороняється.
У разі виявлення фактів забруднення ґрунтів небезпечними речовинами спеціально уповноважені органи виконавчої влади у галузі охорони земель вживають заходів до обмеження, тимчасової заборони (зупинення) чи припинення діяльності підприємств, установ, організацій, незалежно від форм власності, притягнення винних до відповідальності згідно із законом і проведення в установленому порядку робіт з дезактивації, відновлення забруднених земель, консервації угідь і визначення режимів їх подальшого використання.
Відповідно до ст.46 Закону України «Про охорону земель» забороняється несанкціоноване скидання і розміщення відходів, зокрема, на території міст та інших населених пунктів, що може створювати небезпеку для навколишнього природного середовища та здоров`я людини.
У свою чергу, Законом України «Про відходи» від 05.03.1998 року №187/98-ВР визначено правові, організаційні та економічні засади діяльності, пов`язаної із запобіганням або зменшенням обсягів утворення відходів, їх збиранням, обробленням, утилізацією та видаленням, знешкодженням та захороненням, а також з відверненням негативного впливу відходів на навколишнє природне середовище та здоров`я людини на території України.
У відповідності до ст.1 Закону України «Про відходи» відходи - будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення;     небезпечні відходи - відходи, що мають такі фізичні, хімічні, біологічні чи інші небезпечні властивості, які створюють або можуть створити значну небезпеку для навколишнього природного середовища і здоров`я людини та які потребують спеціальних методів і засобів поводження з ними; виробник відходів - фізична або юридична особа, діяльність якої призводить до утворення відходів; власник відходів - фізична або юридична особа, яка відповідно до закону володіє, користується і розпоряджається відходами.
Статтею 12 Закону України «Про відходи» встановлено, що відходи, щодо яких не встановлено власника або власник яких невідомий, вважаються безхазяйними.
З метою запобігання або зменшення обсягів утворення відходів виявлені безхазяйні відходи беруться на облік.
Порядок виявлення та обліку безхазяйних відходів визначається Кабінетом Міністрів України.
Власники або користувачі земельних ділянок, на яких виявлено безхазяйні відходи, зобов`язані у п`ятиденний строк повідомити про них місцеві органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування.
Підставами для визначення відходів безхазяйними та їх обліку можуть бути: повідомлення власників або користувачів земельних ділянок, на яких виявлено безхазяйні відходи; звернення (повідомлення) громадян, підприємств, установ та організацій, засобів масової інформації; результати інспекційних перевірок центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, державної санітарно-епідеміологічної служби, органів місцевого самоврядування.
У разі отримання звернення (повідомлення) Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, а також органи місцевого самоврядування зобов`язані визначити кількість, склад, властивості, вартість відходів, рівень їх небезпеки для навколишнього природного середовища і здоров`я людини та вжити заходів для визначення власника відходів.
У разі потреби для визначення власника безхазяйних відходів та їх оцінки можуть залучатися правоохоронні органи, відповідні спеціалісти і експерти.
Відповідно до ст.25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
Згідно з п.«а» ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв`язку належить зокрема: 6) вирішення питань збирання, транспортування, утилізації та знешкодження побутових відходів; 15) затвердження схем санітарного очищення населених пунктів та впровадження систем роздільного збирання побутових відходів.
Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України «Про відходи» органи місцевого самоврядування у сфері поводження з відходами забезпечують, зокрема:
в) організацію збирання і видалення побутових відходів, у тому числі відходів дрібних виробників, створення полігонів для їх захоронення, а також організацію роздільного збирання корисних компонентів цих відходів;
з) здійснення контролю за раціональним використанням та безпечним поводженням з відходами на своїй території;
и) ліквідацію несанкціонованих і неконтрольованих звалищ відходів.
Отже, як вже було зазначено вище, інспектори ДЕІ в Одеській області на підставі депутатського звернення 06.03.2020 року виїхали з перевірко на місце за фактом екологічних порушень у відношенні стихійного звалища твердих та побутових відходів в с. Санжійка Овідіопольського району Одеської області, де було встановлено, що сміттєзвалище знаходиться за межами населеного пункту с. Дальник, на території Дальницької сільської ради.
Після встановлення відповідальної особи за виникнення звалища твердих та побутових відходів, державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Одеської області Корольовою Н.М. було складено протокол №001274 про адміністративне правопорушення та прийнято оскаржувану постанову №001274. В подальшому, у зв`язку з невиконанням припису, старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Одеської області Островським А.К. був складений протокол №000649 та прийнята оскаржувана постанова №000649.
Щодо посилання позивача на те, що протокол №001274 від 13.03.2020 року та протокол №000649 від 28.04.2020 року були складені та підписані особами, які не мали на те повноважень, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» від 25.06.19911 року №1264-ХІІ до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить:
а) організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства:
про екологічну та радіаційну безпеку, про оцінку впливу на довкілля, про моніторинг, звітність та верифікацію викидів парникових газів;
про використання та охорону земель;
про охорону і раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів;
про охорону атмосферного повітря;
про охорону, захист, використання та відтворення лісів;
про охорону, утримання і використання зелених насаджень;
про використання, охорону і відтворення рослинного світу;
про охорону, раціональне використання та відтворення тваринного світу;
щодо дотримання правил створення, поповнення, зберігання, використання та державного обліку зоологічних, ботанічних колекцій і торгівлі ними;
під час ведення мисливського господарства та здійснення полювання;
про збереження об`єктів рослинного та тваринного світу, занесених до Червоної та Зеленої книг України, формування, збереження і використання екологічної мережі;
про природно-заповідний фонд;
про охорону, використання і відтворення риби та інших водних живих ресурсів;
у сфері хімічних джерел струму в частині забезпечення екологічної безпеки виробництва хімічних джерел струму та утилізації відпрацьованих хімічних джерел струму, ведення обліку обсягів накопичення відпрацьованих хімічних джерел струму та передачі їх на утилізацію;
щодо дотримання вимог реєстрації в суднових документах операцій із шкідливими речовинами та сумішами;
про поводження з відходами;
щодо наявності дозволів, лімітів та квот на спеціальне використання природних ресурсів, дотримання їх умов;
про біологічну та генетичну безпеку щодо біологічних об`єктів природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів у відкритій системі;
г) складання протоколів про адміністративні правопорушення та розгляд справ про адміністративні правопорушення, накладення адміністративних стягнень у випадках, передбачених законом;
е) надання обов`язкових до виконання приписів щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства з питань, що належать до його компетенції, інформування дозвільних органів про надані приписи суб`єктам господарювання, що здійснюють діяльність на підставі дозволів у сфері охорони навколишнього природного середовища, та здійснення контролю за їх виконанням.
Згідно пунктами 1 та 7 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 року №275, Державна екологічна інспекція України є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів та здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Відповідно  ст.242-1 КУпАП центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, розглядає справи про адміністративні правопорушення, передбачені  статтями 47 - 50,  частиною першою  статті 52 ,  статтями 53,  53-1,  54,  59 - 77-1,  статтею 78  (крім порушень санітарних норм),  статтями  78-1,  79,  79-2,  статтями 80-83  (крім порушень санітарних норм),  частинами першою  і  третьою статті 85,  статтями 86-1,  87,  статтею 89  (щодо диких тварин),  статтею 90-1  (крім порушень санітарних норм),  статтями 91-1  - 91-4,  статтею 95  (крім порушень санітарних норм та норм ядерної безпеки),  статтею 153,  статтею 167  (щодо реалізації нафтопродуктів, екологічні показники яких не відповідають вимогам стандартів, норм та правил) і  статтею 188-5  цього Кодексу.
Від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право Головний державний інспектор України з охорони навколишнього природного середовища та його заступники, старші державні інспектори України з охорони навколишнього природного середовища, державні інспектори України з охорони навколишнього природного середовища, головні державні інспектори з охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя та їх заступники, головні державні інспектори з охорони навколишнього природного середовища Чорного і Азовського морів та їх заступники, старші державні інспектори з охорони навколишнього природного середовища, державні інспектори з охорони навколишнього природного середовища відповідних територій.
Відповідно ч.2 ст.255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у  статтях 222 - 244-21,  244-24  цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів. Крім того, протоколи про адміністративні правопорушення мають право складати, зокрема: 7) громадський інспектор з охорони довкілля (статті 48,  63 - 70,  73,  76 - 77-1,  78,  82,  частини перша  і  третя статті 85,  стаття 89  (щодо диких тварин),  статті 91-4,  153).
Як вбачається з матеріалів справи, державні інспектори з охорони навколишнього природного середовища Одеської області склали протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.82 КУпАП та 188-5 КУпАП.
Відповідно до ст.82 КУпАП порушення вимог щодо поводження з відходами під час їх збирання, перевезення, зберігання, оброблення, утилізації, знешкодження, видалення або захоронення - тягне за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст.188-5 КУпАП невиконання законних розпоряджень чи приписів, інших законних вимог посадових осіб органів, які здійснюють державний контроль у галузі охорони навколишнього природного середовища, використання природних ресурсів, радіаційної безпеки або охорону природних ресурсів, ненадання їм необхідної інформації або надання неправдивої інформації, вчинення інших перешкод для виконання покладених на них обов`язків - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від дев`яти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від п`ятнадцяти до сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян
Відповідно до Положення про територіальні міжрегіональні та територіальні органи Держекоінспекції, затвердженого наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 07.04.2020 року №230, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 квітня 2020 р. за №350/34633, Державна екологічна інспекція Одеській області є міжрегіональним територіальним органом Держекоінспекції та їй підпорядковується. (реалізувала функції та повноваження до 22.12.2020 року включно)
Отже, державний інспектор з охорони навколишнього природного середовища Одеської області Корольова Н.М. та державний інспектор з охорони навколишнього природного середовища Одеської області Островський А.К. є уповноваженими посадовими особами на складання протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст.82, 188-5 КУпАП.
Таким чином, посилання позивача на те, що протоколи №001274 та №000649 були складені та підписані особами, які не мали на те повноважень, колегія суддів вважає безпідставними.
Що стосується доводів позивача про порушення відповідачем строків передбачених ч.2 ст.254 КУпАП при складені протоколу №001274 від 13.03.2020 року, то колегія суддів такі доводи вважає помилковими, оскільки, відповідно до ч.2 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Тобто, встановлений вказаною статтею строк обчислюється з моменту виявлення саме особи, яка вчинила правопорушення, а не встановлення факту такого порушення.
Згідно протоколу №001274 від 13.03.2020 року, було встановлено, що заступник голови Дальницької сільської ради Ляшенко Ю.С. о 13.00 год. 13.03.2020 року допустив утворення несанкціонованого сміттєзвалища побутових відходів за межами с.Дальник, в межах території Дальницької сільської ради.
Таким чином, особу яка допустила утворення несанкціонованого сміттєзвалища було встановлено лише 13.03.2020 року та саме в той день було складено протокол №001274.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що посилання позивача на порушення відповідачем строків передбачених ч.2 ст.254 КУпАП також є безпідставними.
У позовній заяві позивач посилаючись на ч.1 ст.122 Земельного Кодексу та ч.1 ст.142 Конституції України стверджує, що станом на березень 2020 року за межами населеного пункту с.Дальник на території Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області знаходились землі державної власності, а тому повноваження Дальницької сільської ради на такі землі державної власності не поширювалися, у зв`язку з чим виконати вимоги припису не уявлялося можливим, а притягнення до адмінвідповідальності особи повноваження якої не поширювались на такі правовідносини не відповідали вимогам законодавства.
Також у відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що така ситуація змінилась лише після прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 року №1423-ІХ, яким Перехідні положення Земельного кодексу України було доповнено п.24 та закріплено, що з дня набрання чинності цим пунктом, землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім деяких земель.
Колегія суддів не може погодитись з такими твердженнями позивача, оскільки ч.1 ст.122 Земельного Кодексу встановлюються повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування.
Тобто, вказаною статтею Земельного кодексу України передбачено право сільських, селищних, міських рад передавати земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб, а п.24 Перехідних положень Земельного кодексу України тільки розширює таке право на всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад.
Однак в рамках даного спору належність земельної ділянки, на якій було розміщено сміттєзвалище, до державної або комунальної власності не є визначальним, оскільки це не виключає обв`язку органу місцевого самоврядування, в особі уповноваженої на те посадової особи, забезпечити відсутність такого сміттєзвалища на території, на якій розміщена відповідна територіальна громада.
Отже, саме Дальницька сільська ради повинна виконувати вимоги законодавства про поводження з відходами на території, яка відноситься до цієї ради.
Факт того, що несанкціоноване сміттєзвалище побутових відходів знаходилось на території Дальницької сільської ради, позивачем не заперечується.
В обґрунтування позовних вимог було також зазначено, що при складанні протоколів №001274 та №000649, не були з`ясовані обставини передбачені ст.280 КУпАП, а саме, чи винна особа у вчиненні адміністративного правопорушення, чи підлягає особа адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та таке інше.
Як вже зазначено вище, статті 82 та 188-5 КУпАП в якості суб`єктів правопорушення за цими статтями визначають як фізичних так і посадових осіб. 
Відповідно до ст.14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.
Вирішуючи питання про обґрунтованість притягнення до адміністративної відповідальності спірними постановами позивача, як заступника голови Дальницької сільської ради Ляшенко Ю.С., колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п.«б» ч.1 ст.33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать наступні делеговані повноваження, зокрема:
- визначення території для розміщення відходів відповідно до законодавства;
- здійснення контролю за діяльністю суб`єктів підприємницької діяльності у сфері поводження з відходами;
- здійснення контролю за додержанням юридичними та фізичними особами вимог у сфері поводження з побутовими та виробничими відходами та розгляд справ про адміністративні правопорушення або передача їх матеріалів на розгляд інших державних органів у разі порушення законодавства про відходи.
Згідно інформації розміщеної на офіціальному веб-порталі Дальницької сільської ради, ОСОБА_1 є заступником сільського голови з питань діяльності виконавчих органів.
Таким чином, оскільки саме позивач є заступником сільського голови з питань діяльності виконавчих органів, то колегія суддів погоджується з правильністю визначення відповідачем у спірних постановах суб`єкта адміністративних правопорушень, за статтями 82 та 188-5 КУпАП. 
Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що позивача правомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності спірними постановами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, а суд першої інстанції при вирішенні спірних правовідносин неправильно застосував норм матеріального права.
Відповідно до п.1, п.4 ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ДЕІ Південно-Західного округу підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволених позовних вимог, з прийняттям в цій частині нової постанови про відмову в задоволенні таких позовних вимог.
Керуючись ст.311, ст.315, ст.317, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська) - задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 січня 2023 року скасувати в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування постанови державного інспектора ДЕІ в Одеській області від 16 березня 2020 року №001274 та постанови старшого державного інспектора ДЕІ в Одеській області від 29 квітня 2020 року №000649.
Ухвалити в цій частині нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування постанови державного інспектора ДЕІ в Одеській області від 16 березня 2020 року №001274 та постанови старшого державного інспектора ДЕІ в Одеській області від 29 квітня 2020 року №000649.
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 січня 2023 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач 		К.В. Кравченко	
Судді	  	О.В. Джабурія    Н.В. Вербицька