ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3965/23 Справа № 210/5501/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Вікторович Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Хейло Я. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Хейло Я.В.,
суддів Мірути О.А., Тимченко О.О.,

сторони:
позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,
відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 січня 2023 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яке постановлено суддею Вікторович Н.Ю. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 30 січня 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування якого позивач посилався на те, що відповідач звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву б/н від 02.10.2019 року. 
Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, складають між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. 
Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито картковий рахунок, встановлено початковий кредитний ліміт та надано у користування кредитну картку. 
В подальшому кредитний ліміт було збільшено до 50 000,00грн. 
Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. 
Відповідач зобов`язалась повернути витрачену частину кредитного ліміту щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості. 
Відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що стало причиною звернення до суду з вказаним позовом.
У зв`язку з викладеним, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість станом на 12 вересня 2021 року в сумі 87 646,78 гривень, яка складається з: 72321,60 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 15 325,18 гривень, заборгованість за простроченими відсотками. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 січня 2023 року у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, вважає рішення суду необґрунтованим, незаконним, ухваленим внаслідок неповного з`ясування обставин, які мають значення для справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.
Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована тим, що оформлення послуги «Оплата частинами» можливе тільки за допомогою своєї кредитної карти та шляхом правильного введенням ПІН-коду. Переказ коштів з карткового рахунку клієнта можливо здійснити лише за допомогою використання фінансового номеру телефону та іншої особистої інформації.
Вчинення оспорюваних фінансових операцій шляхом несанкціонованого доступу до фінансового номера телефону відповідача не підтверджено жодними доказами.
Згідно з п 6 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним, контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем, після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. 
Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.
Відповідач негайно не повідомила банк протягом 15 хвилин про здійснення несанкціонованих фінансових операцій щодо зняття коштів з належних їй карт.

Узагальнення доводів та заперечень інших учасників справи

Відповідач надала відзив на апеляційну скаргу , в якому зазначила, що апеляційна скарга не обґрунтована та її слід залишити без задоволення, а рішення суду – без змін, як законне на обґрунтоване.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

02.10.2019 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого відповідачка отримала від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Підписана відповідачем заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між нею та банком договір і згода на це засвідчена 02.10.2019 року підписом ОСОБА_1 в анкеті-заяві про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с.9-10).
Звертаючись до суду із даним позовом, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вказувало про те, що ОСОБА_1 отримала кредитні кошти, але у встановлені договором строки зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим станом на 12.09.2021 року, згідно наданого банком розрахунку (а.с. 6) утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 87 646,78 грн. станом на 12.09.2021 року, де 72 321,60 грн. заборгованість за тілом кредита; 15 325,18 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.
Згідно інформації наданої АТ КБ "ПРИВАТБАНК" Вірко Т.П було оформлено кредитну картку № НОМЕР_1 , терміном дії до 05/23, дата відкриття – 02.10.2019 року, що підтверджується довідкою (а.с.8).
Згідно довідки АТ КБ "ПРИВАТБАНК" про зміну умов кредитування та обслуговування картки оформленої на ОСОБА_1 , стартом карткового рахунку є 02.10.2019 року, встановлено кредитний ліміт 5 000,00 грн., 02.10.2019 року зменшено кредитний ліміт – 5 000,00 грн., 21.01.2020 року збільшено кредитний ліміт – 15 000,00 грн., 21.07.2020 року збільшено кредитний ліміт – 25 000,00 грн., 11.11.2020 збільшено кредитний ліміт – 50 000,00 грн., 23.02.2021 року зменшено кредитний ліміт – 0,00 грн. (а.с.7).
Станом до 27.01.2021 року ОСОБА_1 не мала заборгованості перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за наданим кредитом по рахунку № НОМЕР_1 , що підтверджується даними руху коштів по рахунку (а.с.127).
Згідно виписки про рух коштів 27.01.2021 року з рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , відбувся переказ на картку НОМЕР_2 через IVR – меню отримувач null сума у валюті операції 1250,08 грн., 27.01.2021 року відбувся перший платіж за покупку на суму 4649,00 грн. в Р Оплата частями Дніпро, наб. Перемоги, 30, від 1/27/2021 за сервісом «Оплата частинами» сума у валютній операції 3 580,69 грн., 27.01.2021 року відбувся переказ на картку НОМЕР_2 через IVR – меню отримувач null сума у валюті операції 23 002,00 грн., 27.01.2021 року відбувся переказ на картку НОМЕР_2 через IVR – меню отримувач null сума у валюті операції 14 302,00 грн., 27.01.2021 року відбувся переказ на картку НОМЕР_2 через IVR – меню отримувач null сума у валюті операції 3 102,00 грн., 27.01.2021 року відбувся переказ на картку НОМЕР_2 через IVR – меню отримувач null сума у валюті операції 3 002,00 грн. (а.с.127).
02.02.2021 року ОСОБА_1 звернулась до Металургійного відділення поліції Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області із заявою стосовно викрадення 26.01.2021 року сумки, в якій знаходився мобільний телефон «Самсунг», банківські картки. (а.с.146-147).
На підставі заяви ОСОБА_1 від 02.02.2021 року було внесено відомості про кримінальне правопорушення до ЄДДР під № 12021040710000088, що підтверджується витягом з ЄДРСР та відповідно до якого ОСОБА_1 звернулась до СВ Металургійного ВП ГУГП в Дніпропетровській області з заявою про те, що 26.01.2021 року близько 18:00 годин невстановлена особа, перебуваючи біля паркової зони по пр. Металургів в Металургійному районі м. Кривого Рогу відкрито, шляхом ривку заволоділа сумкою потерпілої в якій знаходився мобільний телефон «Самсунг», банківські картки, які належать останній, та з місця вчинення злочину зник із викраденими речами. (а.с.64).
02.02.2021 року ОСОБА_1 зверталась до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" із письмовою заявою, в якій просила установити осіб причетних до викрадення коштів банку (з її кредитної картки) та її особистих коштів (із заробітної картки), не застосовувати до неї правила погашення кредитної заборгованості за вказаною кредитною картою, притягнення до відповідальності та погашення кредиту винних осіб, видати їй зарплатну картку, яка буде забезпечувати безконтактні розрахунки у торгівельній мережі. (а.с.157-158).

Позиція апеляційного суду

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»– залишити без задоволення. 
Рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 січня 2023 року – без змін.

Мотиви з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. 
Відповідно до частини 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Зважаючи на те, що ціна позову в даній справі є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню Приват24 або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, розголошення секретної інформації третім особам. Отже, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 02.10.2019 року у сумі 87 646,78 гривень, яка складається з: 72321,60 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 15325,18 гривень, заборгованість за простроченими відсотками, що виникли після 27.01.2021 року.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
Частиною 1 ст. 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.
Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта.
Згідно з п. п. 2, 5, 6, 8, 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним, контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем, після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
За таких обстави, лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності.
Такі висновки відповідають правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 13 травня 2015 року (справа № 6-71цс15), постанові від 05 грудня 2018 року (справа 61-22283св18), постанові від 28 серпня 2019 року (справа 61-28261св18), постанові від 27 лютого 2019 року (справа №61-24095св18).
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності - достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно – правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства – суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, – із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 не мала боргу перед позивачем за кредитним договором №б/н від 02.10.2019 року станом на 27.01.2021 року; невідомою особою за допомогою Приват 24 було здійснено перекази, оплата частина. Після того як ОСОБА_1 дізналася про несанкціоновані фінансові операції по її рахунку, що мали місце 27.01.2021 року, вона невідкладно через працівника банку повідомила позивача про необхідність проведення перевірки у зв`язку з шахрайськими діями, звернулася із заявою до поліції щодо викрадення телефону та проведення перевірки за фактом несанкціонованого зняття коштів. 
Як вбачається з матеріалів справи, а саме заяви ОСОБА_1 від 02.02.2021 року, було внесено відомості про кримінальне правопорушення до ЄДДР під № 12021040710000088, що підтверджується витягом з ЄДРСР та відповідно до якого ОСОБА_1 звернулась до СВ Металургійного ВП ГУГП в Дніпропетровській області з заявою про те, що 26.01.2021 року близько 18:00 годин невстановлена особа, перебуваючи біля паркової зони по пр. Металургів в Металургійному районі м. Кривого Рогу відкрито, шляхом ривку заволоділа сумкою потерпілої в якій знаходився мобільний телефон «Самсунг», банківські картки, які належать останній, та з місця вчинення злочину зник із викраденими речами. (а.с.64).
Отже, врахувавши ту обставину, що під час судового розгляду знайшов підтвердження факт зняття невстановленою особою з карткового рахунку відповідача грошових коштів, внаслідок крадіжки її кредитної картки, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо стягнення заборгованості, станом на 12 вересня 2021 року в сумі 87 646,78 гривень, яка складається з: 72321,60 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 15 325,18 гривень, заборгованість за простроченими відсотками, яку позивачем нараховано шляхом включення до неї кредитних коштів, які позичальником не використовувалися, та відсотків за користування цими грошовими коштами, які не є фактично використаними грошовими коштами, й правомірність таких дій позивача суду не доведено.
При цьому, суд першої інстанції вірно встановив, що відповідно до розрахунку, наданого позивачем, станом на момент вчинення шахрайських дій, а саме 27 січня 2021 року, відповідач не мала заборгованості перед позивачем за наданим кредитом по рахунку № НОМЕР_1 , що підтверджується даними руху коштів по рахунку (а.с.127), а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.
Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Розподіл судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - залишити без задоволення.
Рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 січня 2023 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: