УХВАЛА
 
10 травня 2023 року
м. Київ
 
справа № 278/1776/21
провадження № 61-2695ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О.,                     Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , підписаною адвокатом Янчуком Максимом Олександровичем, на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 20 травня 2022 року та на постанову Житомирського апеляційного суду від 31 січня 2023 року в справі за позовом заступника керівника Житомирської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області до ОСОБА_2 (правонаступником якого є ОСОБА_1 ), Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання повернення земельної ділянки, 
 
ВСТАНОВИВ :
 
21 лютого 2023 року ОСОБА_1 через представника засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на зазначені судові рішення.
 
Ухвалою Верховного Суду від 09 березня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху, оскільки у касаційній скарзі ОСОБА_1 як на підставу касаційного оскарження посилається на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах), проте, не зазначає норму права, щодо якої відсутній висновок про її застосування з конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи (такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 12 листопада 2020 року в справі                                        № 904/3807/19).
 
На виконання вимог указаної ухвали ОСОБА_1 через представника подав уточнену касаційну скаргу, в якій як на підставу касаційного оскарження посилається на пункт 3 частину другу статті 389 ЦПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) та зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування статті 140 Земельного кодексу України та статей  48, 51 ЦПК України. 
 
З огляду на викладене касаційна скарга подана на зазначене судове рішення з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України щодо її форми та змісту.
 
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
 
Керуючись статтями 389, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ :
 
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , підписаною адвокатом Янчуком Максимом Олександровичем, на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 20 травня 2022 року та на постанову Житомирського апеляційного суду від 31 січня       2023 року. 
 
Витребувати з Житомирського районного суду Житомирської області справу                                        № 278/1776/21 за позовом заступника керівника Житомирської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області до ОСОБА_2 (правонаступником якого є ОСОБА_1 ), Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання повернення земельної ділянки.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою та змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в строк, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                            Н. О. Антоненко
                                                                                                                       І. О. Дундар
                                                                                                                       М. М. Русинчук