Справа № 759/2245/23	 	 	 	     Головуючий у І інстанції Бандура І.С.	
Провадження №  33/824/1974/2023	 	 	 	     Доповідач Дрига А.М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року                                                                                               м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду Дрига А.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 03 березня 2023 року, якою 
 
ОСОБА_1 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -  
 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, без оплатного вилучення транспортного засобу, зі стягненням судового збору на користь держави, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
Відповідно до постанови судді, ОСОБА_1 25 січня 2023 року о 14 год. 58 хв., рухаючись по бул. Кольцова, 14-4 в м. Києві, повторно протягом року, керував автомобілем «Wolksvagen Colf», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на боді-камеру, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП на підставі п.1 ст. 247 КУпАП. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що він не керував автомобілем на момент, коли підійшли інспектори поліції і оформили протокол, а повернувся за телефоном, автомобіль того дня не рухався взагалі. Вказує, що в якості доказів у протоколі та інших матеріалах справи два відео, втім жодне з них факт керування автомобілем не доводить. Зазначає, що суд посилається в постанові на відео 470348, але такого не існує. Також вказує, що протокол про адміністративне правопорушення та направлення на огляд не можуть бути самостійними доказами. Зазначає також, що поліцією не було надано доказів набрання чинності постанови, що підтверджує кваліфікуючу ознаку.
Крім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки про дату розгляду справи він повідомлений не був, копію постанови не отримував.
Перевіривши причини пропуску строку на апеляційне оскарження, вважаю за необхідне поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови.       
Заслухавши думку ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали адміністративного провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).
Перевіркою матеріалів справи встановлено, що судом першої інстанції дані вимоги закону у повній мірі було дотримано.
Частиною 2 ст. 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за повторне протягом року керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керуванням транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже,  ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.
За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.
Зокрема, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, підтверджується фактичними даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №367855 від 25 січня 2023 року (а.с.1); направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.3); постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №6456226 від 25 січня 2023 року (а.с.4); відеозаписах з нагрудних камер поліцейських 470348 та 472240, які були долучені до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.11). Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні, і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.
Під час апеляційного розгляду в судовому засіданні було досліджено відеозапис з нагрудної камери поліцейського, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, відмовився від проходження такого огляду. При цьому суд звертає увагу на те, що вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан  сп`яніння була доволі чіткою і зрозумілою для сприйняття, а відмова ОСОБА_1 була такою, що не ставила під сумнів факт відмови.  
На вимогу працівників поліції ОСОБА_1 мав беззастережно виконати їх законну вимогу і проїхати з ними для медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, а не висувати у відповідь на їх пропозицію будь-які претензії. Таке прямо передбачено п.2.5 ПДР України та абз.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі про проходження огляду на стан сп`яніння.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем на момент, коли підійшли інспектори поліції є необґрунтованими з огляду на наступне. 
Такі доводи ОСОБА_1 спростовуються як протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №367855від 25 січня 2023 року, так і постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №6456226 від 25 січня 2023 року, відповідно до якої 25 січня 2023 року о 15 год. 27 хв.   ОСОБА_1 керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування, у зв`язку з чим на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн. Відхиляючи дані доводи, апеляційний суд враховує, що з переглянутого відеозапису також вбачається, що у автомобіля, в якому знаходився ОСОБА_1 , був увімкнений двигун та габаритні вогні, а сам ОСОБА_1 знаходився за кермом автомобіля. 
Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що протокол та направлення не можуть бути самостійними доказами, то вони є безпідставними з огляду на те, що протокол про адміністративне правопорушення містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про події правопорушення та особу, яка його вчинила. А крім того, протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1 , узгоджується з іншими доказами, які містяться в матеріалах справи та у своїй сукупності свідчать про вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2               ст. 130 КУпАП.
Також перевіркою матеріалів провадження встановлено, що у них наявні два відеозаписи, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, 472240 та 470348, а отже доводи ОСОБА_1 про відсутність відео 470348, є неспроможними. 
Не можуть бути взяті до уваги й доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність доказів набрання чинності постанови, що підтверджує кваліфікуючу ознаку, оскільки постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2022 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1            ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Дана постанова станом на прийняття постанови судом першої інстанції 03 березня 2023 року в апеляційному порядку не оскаржена та набрала законної сили.
Отже, оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження   ОСОБА_1 з приводу відсутності в його діях складу  адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення   ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях  ОСОБА_1   складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови.
Обраний суддею вид адміністративного стягнення відповідає обставинам справи та вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості   ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення, з урахуванням чого постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від  03 березня 2023 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу щодо її скасування - без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В:
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 03 березня 2023 року.
Апеляційну скаргуОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Постанову суддіСвятошинського районного суду м. Києва від 03 березня 2023 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін. 
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.       

 
 Суддя                                                                                А.М. Дрига