ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року 
м. Київ
справа № 560/2570/19
адміністративне провадження № К/9901/5220/20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Чиркіна С.М.,
суддів:                 Єзерова А.А., Кравчука В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2020 (головуючий суддя: Залімський І.Г., судді: Кузьменко Л.В., Смілянець Е.С.) у справі №560/2570/19 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: Хмельницький обласний військовий комісаріат про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
У С Т А Н О В И В:
І. РУХ СПРАВИ
У серпні 2019 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 або позивач) звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України (далі - Міноборони України або відповідач), третя особа: Хмельницький обласний військовий комісаріат (далі - Хмельницький ОВК), в якому просив:
визнати протиправним і скасувати рішення відповідача, оформлене протоколом №139 від 28.12.2018 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої статтями 16, 16-3 Закону України від 20.12.1991   №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII);
зобов`язати відповідача здійснити призначення і виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої статтями 16, 16-3 Закону №2011-XII з урахуванням раніше виплаченої суми.
Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 22.10.2019 у задоволенні позову відмовив.
Сьомий апеляційний адміністративний суд постановою від 20.01.2020 скасував рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.10.2019 і ухвалив нову постанову про задоволення позову.
Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач подав касаційну скаргу, у якій просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржуване судове рішення і залишити в силі рішення суду першої інстанції.
IІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ
Ухвалою Верховного Суду від 16.03.2020 відкрито касаційне провадження у справі.
За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначений новий склад суду.
Ухвалою Верховного Суду від 03.05.2023 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Відповідно до інформації, зазначеної у довідці Хмельницької обласної МСЕК серії АГ №0017566 від 25.03.2016, позивачу встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 30%, причина: травма, так, пов`язана із виконанням обов`язків військової служби.
Згідно із інформацією, зазначеною у довідці Хмельницької обласної МСЕК серії АВ №0795392 від 23.06.2016, позивачу з 16.03.2016 встановлена 3 група інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язку військової служби.
За результатами переогляду, позивачу з 14.06.2018 була встановлена 2 група інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язку військової служби, що підтверджується інформацією, зазначеною у довідці МСЕК серії АВ №1118520 від 23.07.2018.
У зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності, позивач через Хмельницький ОВК звернувся до відповідача із заявою про виплату ОГД. 
За результатами розгляду порушеного у заяві питання, комісія Міноборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразовою грошової допомоги та компенсаційних сум прийняла рішення, оформлене протоколом №139 від 28.12.2018 (пункт 13), яким відмовила позивачу у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності з підстав, що інвалідність встановлена понад дворічний термін після встановлення ступеня втрати працездатності. Додатково зазначено, що допомога у зв`язку із втратою працездатності та встановленням 3 групи інвалідності виплачена в сумі 206   700 грн.
Вважаючи свої права та інтереси порушеними, позивач звернувся із цим позовом до суду.
ІV. АРГУМЕНТИ СТОРІН
На обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що у встановленому законодавством порядку реалізував своє право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням вищої групи інвалідності, проте відповідач протиправно відмовив.
Відповідач позов не визнав. Зазначив, що 26.10.2015 під час первинного огляду органами МСЕК позивачу встановлено 30% втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби. З 16.03.2016 під час огляду органами МСЕК позивачу встановлено інвалідність III групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби. У зв`язку з цим, позивачу була виплачена одноразова грошова допомога у сумі 206 700 грн. З 14.06.2018 під час повторного огляду позивачу встановлено II групу інвалідності без зміни причин. Відповідач вважає, що так як зміна групи інвалідності відбулася понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності (ступеня втрати працездатності), у Міноборони не було підстав для прийняття рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.
V. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що законодавство допускає можливість виплати одноразової грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю вищої групи інвалідності чи вищого ступеня втрати працездатності, однак право на отримання такої допомоги обмежено дворічним строком з моменту первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності. У цій справі така умова не дотримана, оскільки між встановленням позивачу 3 групи інвалідності (30% ступеня втрати працездатності) та встановленням ІІ групи інвалідності минуло більше 2-х років. У зв`язку з цим рішення відповідача щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачу є правомірним.
Апеляційний суд дійшов протилежного висновку. За висновками апеляційного суду, оскільки на момент встановлення позивачу первинно 3 групи інвалідності (16.03.2016) строків реалізації права на одноразову грошову допомогу законодавством передбачено не було, то позивач має право на отримання ОГД у зв`язку із встановленням вищої групи інвалідності без обмеження дворічним терміном після первинного встановлення групи інвалідності.
Суд послався на правову позицію Верховного Суду, викладену в постановах від 30.10.2018 у справі №760/16027/16-а та від 30.09.2019 у справі №825/1380/18.
VІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ
Касаційна скарга відповідача обґрунтована тим, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, що призвело до скасування законного і обґрунтованого рішення суду першої інстанції. Скаржник наполягає, що оскільки між первинним встановленням інвалідності (відсотка втрати працездатності) і встановленням вищої групи інвалідності минуло більше двох років, підстав для призначення і виплати позивачу ОГД немає. 
Також скаржником заявлено клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду з метою формування єдиної практики щодо тлумачення і застосування положень пункту 4 статті 16-3 Закону №2011-XII.
Позивач подав відзив на касаційну скаргу, у якому з посиланням на законність та обґрунтованість рішення суду апеляційної інстанції, просить залишити оскаржуване судове рішення без змін, а касаційну скаргу без задоволення. Наполягає, що набув право на отримання ОГД у зв`язку із встановленням вищої групи інвалідності.
Третя особа правом на подачу відзиву на касаційну скаргу не скористалася.
VІІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального права та дійшов таких висновків.
Ключовим питанням у справі є правильність застосування до спірних правовідносин пункту 4 статті 16-3 Закону №2011-XII щодо обмеження дворічним терміном права особи з інвалідністю на отримання ОГД у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності.
Подібні правовідносини були предметом розгляду у Верховному Суді.
Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 15.07.2020 у справі №240/10153/19 відступив від правового висновку, зробленого у постановах Верховного Суду від 20.03.2018 (справа №295/3091/17), від 21.06.2018 (справа №760/11440/17), та дійшов такого висновку про застосування пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII:
«(1) право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв`язку із встановленням військовослужбовцю під час повторного огляду вищої групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності визначається за законодавством, що діє на день повторного огляду;
(2) передбачені пунктом 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII обмеження права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі дворічним строком після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності застосовуються починаючи з 01 січня 2014 року;
(3) зазначений дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, незалежно від дати, коли їх встановлено вперше (до 01 січня 2014 року чи після)».
Також Верховний Суд у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 02.12.2020 у справі №1.380.2019.006957 зазначив таке:
« пунктом 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII передбачено вирішення питання виплати ОГД шляхом її виплати з урахуванням раніше виплаченої суми тим особам, яким раніше уже було встановлено факт ушкодження здоров`я і які раніше уже таку допомогу отримували.
Одночасно, цією нормою також передбачено обмеження такої виплати строком у два роки з часу попереднього встановлення факту ушкодження здоров`я.
Проте, ті особи, стан здоров`я яких погіршиться після спливу двох років з часу первинного встановлення факту ушкодження здоров`я, втрачають право на виплату ОГД, в тому числі з врахуванням раніше виплаченої суми.
Дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, а наслідок, який спричинило ушкодження здоров`я після дворічного строку, відповідно до рішення МСЕК (встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності) для обчислення строку самостійного правового значення не має. Дворічний строк для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі застосовується з моменту рішення компетентного органу (МСЕК), яким вперше встановлено ступінь ушкодження здоров`я особи (незалежно від його виду: інвалідність або ступінь втрати працездатності без встановлення інвалідності), внаслідок травми або захворювання.
Такий підхід (застосування дворічного строку) має на меті гарантування принципу правової визначеності для особи та запобігання можливих помилок з боку суб`єктів (органів МСЕК), які встановлюють причинно-наслідковий зв`язок між отриманою травмою або захворюванням та ступенем зумовленого ними погіршення стану здоров`я, визначивши, що лише протягом дворічного проміжку часу це можливо встановити достовірно».
Верховний Суд у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.03.2023 у справі №240/7411/21, дійшов висновку про відсутність підстав для відступу від позицій, сформованих Верховним Судом за наслідками розгляду справ №240/10153/19 та №1.380.2019.006957, а також в інших постановах Верховного Суду щодо застосування положень п. 4 ст. 16-3 Закону № 2011-ХІІ у подібних правовідносинах, у яких викладено аналогічні висновки та зазначив наступне:
«(1) частина четверта статті 7 КАС України не може бути застосована до правових актів, які визнані неконституційними за рішенням Конституційного Суду України;
(2) правовий висновок Верховного Суду, наведений у постановах від 15.07.2020 у справі №240/10153/19 та від 02.12.2022 у справі №1.380.2019.006957, стосується редакції пункту четвертого статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», що діяла до ухвалення рішення Конституційного суду України від 06.04.2022 № 1-р(ІІ)/2022, і застосовується до правовідносин, що виникли до 06 квітня 2022 року.
До правовідносин, що виникли після 06 квітня 2022 року, стаття 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» застосовується без урахування пункту четвертого цієї статті, що його визнано неконституційним рішенням Конституційного Суду України від 06.04.2022 № 1-р(ІІ)/2022.»
Враховуючи зазначене, колегія суддів не знаходить підстав для відступу від цих правових висновків у справі, що розглядається.
Отже, застосовуючи ці висновки до обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки позивачу встановлено вищу групу інвалідності у понад дворічний термін після встановлення інвалідності 3 групи (ступеня працездатності без встановлення інвалідності 30%), то рішення відповідача щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачу є правомірним.
На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.
Одночасно, зважаючи на усталену практику Верховного Суду у подібних правовідносинах, про що зазначено вище, колегія суддів не вбачає підстав для передачі цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
VІІІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Відповідно до статті 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
Керуючись статтями   341,   345,   349,   352,   356,   359 КАС України, Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.
Скасувати постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2020 у справі №560/2570/19.
Залишити в силі рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.10.2019 у справі №560/2570/19.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Судді Верховного Суду:                                                                   С. М. Чиркін
                                                                                          А. А. Єзеров
                                                                                          В. М. Кравчук