ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2962/23 Справа № 201/10425/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Космачевської Т.В., 
суддів: Канурної О.Д., Халаджи О.В.,
за участю секретаря судового засідання Паромової О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Яворська Юлія Геннадіївна, на рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 30 листопада 2022 року та на додаткове рішення від 19 грудня 2022 року в цивільній справі номер 201/10425/20 за позовом  ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації вартості проданого автомобіля,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська звернулась  ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації вартості проданого автомобіля, з врахуванням уточненої позовної заяви обґрунтовувала свої вимоги тим, що 08.08.2016 року нею придбано автомобіль AKURA MDX, 2008 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 . Вказаний автомобіль зареєстрований в РСЦ МВС в Дніпропетровській області на праві приватної власності за ОСОБА_2 . 
Позивачка автомобіль AKURA MDX, 2008 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , придбавала для своєї доньки ОСОБА_3 , але реєстрацію вказаного автомобіля здійснила на своє ім`я. Донька позивачки перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_1 з 28.02.2009 року.
ОСОБА_2 було видано 17.05.2017 року нотаріальну довіреність на ім`я відповідача на право керування автомобілем AKURA MDX, оскільки ним в сім`ї доньки користувався і її чоловік.
У червні 2020 року позивачці стало відомо, що згідно з рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.10.2019 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 24.06.2020 року за позовом ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, шлюб між її донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано. 
Після розірвання шлюбу та отриманої інформації про продаж ОСОБА_1 автомобіля AKURA MDX, 2008 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 18.07.2020 року на адресу відповідача направила письмову вимогу про повернення автомобіля або про сплату грошових коштів за проданий автомобіль, оскільки згоди на продаж вона не давала, наміру продавати транспортний засіб не мала, грошових коштів від відповідача за проданий автомобіль не отримувала. Кому саме відповідач продав спірний автомобіль їй не відомо. Будь-якої відповіді на письмове звернення ОСОБА_2 про повернення автомобіля або про сплату грошових коштів за проданий автомобіль AKURA MDX, 2008 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не надав. 
Із листа-відповіді Територіального сервісного центру №1242 РСЦ МВС в Дніпропетровській області від 03.06.2020 року за №31/4-1242-П-59 на запит ОСОБА_2 , останній стало відомо, що ОСОБА_1 21.07.2017 року зняв з обліку автомобіль AKURA MDX, 2008 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , та 28.09.2017 року реалізував на підставі договору купівлі-продажу №000686, укладеного в СГ (ФОП ОСОБА_4 ), згідно з яким вартість транспортного засобу становить 479736,56 грн. 
У подальшому автомобіль AKURA MDX, 2008 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , проданий через ФОП ОСОБА_5 , згідно з договором купівлі-продажу №2639 від 19.11.2019 року ОСОБА_6 за 440585,00 грн.
Просила суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості проданого автомобіля AKURA MDX, 2008 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , у розмірі 479736,56 грн та всі судові витрати.
Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 30 листопада 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації вартості проданого автомобіля - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості проданого автомобіля AKURA MDX, 2008року випуску, державний номер НОМЕР_1 , у розмірі 479736,56 грн. 
Вирішено питання про судові витрати.
Додатковим рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 19 грудня 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу - 18200,00 грн.
Із вказаними рішеннями не погодився ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Яворська Ю.Г., подав апеляційну скаргу, просив апеляційний суд скасувати рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 30 листопада 2022 року та додаткове рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 19 грудня 2022 року, постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації вартості проданого автомобіля в повному обсязі, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати за подачу апеляційної скарги.
Доводами апеляційної скарги наведено, що при постановленні оскаржуваних рішень судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено принцип безсторонності судового розгляду, повноти об`єктивності та всебічності, не встановлено обставини, необхідні для вирішення справи, не досліджено всі наявні докази, не допитано позивача та свідків, не надано належної оцінки наявним у справі доказам, не з`ясовано чи відповідають оспорювані правочини всім критеріям дійсності правочину.
Зазначає, що суддею долучено до участі у справі доньку позивачки ОСОБА_7 в якості представника позивачки, на підставі довіреності виданої позивачкою.
Судом не взято до уваги зауваження відповідача щодо неможливості прийняття участі ОСОБА_3 у справі як представника.
Не зважаючи на той факт, що судом було задоволено клопотання відповідача щодо обов`язкової участі позивачки для дачі особистих пояснень, судом не виконано протокольне рішення щодо явки позивачки, ухвалено на місці продовжити справу без участі позивачки. Як результат порушеного процесуального права відповідач та його представник були позбавлені права ставити запитання особисто позивачці, тим самим встановити та з`ясувати фактичні обставини справи.
Судом задоволено клопотання відповідача про допит свідків, однак 30.11.2022 року постановлено закінчити розгляд справи без допиту свідків, оскільки в судові засідання 19.10.2022 року та 30.11.2022 року відповідач не забезпечив їх явку. На 30.11.2022 року було подано заяву про відкладення розгляду справи, оскільки перед допитом свідків передбачено дача пояснень позивачкою, яка в чергове судове засідання не з`явилась.
Судом першої інстанції проігноровано клопотання про витребування доказів, а саме копій документів, які стали підставою для реєстрації зазначеного автомобіля саме на ОСОБА_2 08.08.2016 року, не встановлено хто саме продав спірний автомобіль, за яку вартість та хто особисто сплачував кошти за автомобіль. 
Також відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції, чим було грубо порушено права відповідача.
Крім того, в довіреності не зазначено, що повірена особа - ОСОБА_1 зобов`язаний передати ОСОБА_2 можливі отримані грошові кошти у разі передовірення довіреності на автомобіль.
Судом залишено поза увагою факт, що відповідач в свою чергу 21 липня 2017 року передовірив свої повноваження ОСОБА_8 та передав йому довіреність, видану ОСОБА_2 , та ніяких дій більше не вчиняв.
Вважає, що позивачкою не доведено, а судом не встановлено, що відповідач ОСОБА_1 здійснив відчуження автомобіля на свій розсуд проти волі позивачки.
Копія довідки, яку суд поклав в основу рішення як доказ вартості проданого автомобіля, є неналежним та недопустимим доказом, оскільки з довідки не вбачається, що саме ОСОБА_1 є стороною договору №000686 від 28.09.2017 року та здійснив продаж автомобіля за вказаною у довідці вартості на суму 479736,56 грн, яка у подальшому і була стягнута з відповідача.
Вимога про повернення автомобіля або грошових коштів за автомобіль не є належним доказом, оскільки позивачка не надала суду доказів, які б підтвердили факт, що такий доказ було направлено та/або вручено відповідачу.
Судом не надано правової оцінки пропуску процесуального строку за зверненням до суду за захистом своїх порушених прав саме позивачкою, про що відповідач заявляв у своїх відзивах. 
Стосовно додаткового рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 19 грудня 2022 року, зазначає, що суд першої інстанції проігнорував той факт, що представник позивачки не приймав участь в судових засіданнях 22.11.2021 року, 23.05.2022 року. Копія вимоги датована 18.06.2020 року від імені ОСОБА_2 , а договір про надання правової допомоги було укладено 23.02.2021 року, тобто поза межами договірних відносин. 
Вважає, що підтверджень понесення зазначених витрат позивачкою не надано.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачки ОСОБА_2 адвокат Атаманюк І.Л. зазначає, що рішення суду першої інстанції від 30 листопада 2022 року та додаткове рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 19 грудня 2022 року ухвалено у відповідності до вимог ЦПК України, а саме до вимог ст. 263, 264 ЦПК України з урахуванням всіх фактичних обставин справи та в межах наданих суду повноважень. 
Тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки мотиви, обставини та твердження, зазначені в ній апелянтом, є безпідставними, необґрунтованими, надуманими та такими, які не відповідають фактичним обставинам.
Позивачка також вважає, що нею не було пропущено строк звернення до суду з зазначеним позовом, оскільки їй стало відомо про продаж автомобіля з листа-відповіді Територіального сервісного центру №1242 МВС в Дніпропетровській області від 03.06.2020 року за №31/4-1242-II-59 на її запит.
В судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Яворська Ю.Г. доводи апеляційної скарги підтримали, просили рішення суду першої інстанції скасувати та в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.
В судовому засіданні апеляційного суду представник позивачки ОСОБА_2  адвокат Атаманюк І.Л. з доводами апеляційної скарги не погодився, вважав рішення суду першої інстанції законним, просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, судові рішення залишити без змін. 
Заслухавши суддю - доповідача, відповідача та його представника, представника позивачки, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 стом 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 08.08.2016 року ОСОБА_2 придбано автомобіль AKURA MDX, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 . Цього ж дня вказаний автомобіль зареєстрований за нею в Регіональному сервісному центрі МВС в Дніпропетровській області на праві приватної власності (а.с. 93, том 1).
17 травня 2017 року позивачкою ОСОБА_2 видано нотаріальну довіреність на ім`я відповідача ОСОБА_1 на право розпорядження та користування автомобілем AKURA MDX 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 (а.с. 13-14,47-48, 163-165, том 1).
З декларації, яку було подано ОСОБА_1 08.05.2017 року, вбачається, що автомобіль марки AKURA MDX, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , перебуває у його користуванні, власником автомобіля є ОСОБА_2 (а.с. 15-28, том 1).
Відповідно до листа-відповіді Територіального сервісного центру №1242 РСЦ МВС в Дніпропетровській області від 03.06.2020 року за №31/4-1242-II-59 21.07.2017 року 21 липня 2017 року автомобіль AKURA MDX, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , знятий з обліку для реалізації та реалізований 28 вересня 2017року на підставі договору купівлі-продажу №000686, укладеного в СГ (ФОП ОСОБА_4 ), згідно якого вартість транспортного засобу становить 479736,56 грн (а.с. 11 том 1), 
З письмової вимоги ОСОБА_2 від 18.07.2020 року на адресу ОСОБА_1 вбачається, що вона направила письмову вимогу про повернення спірного автомобіля або грошових коштів за проданий автомобіль AKURA MDX, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 (а.с. 12 том 1).
З інформації Територіального сервісного центра МВС №1242 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (Філія ГСЦ МВС) від 16 квітня 2021 року №31/4-1242-514 з додатками вбачається, що автомобіль марки AKURA MDX, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , з 08.08.2016 року належав ОСОБА_2 , 21.07.2017 року знятий з обліку для реалізації, 28.09.2017 року придбаний ОСОБА_9 в торгівельній організації, поставлений на облік ТСЦ 1242, 19.11.2019 року перереєстрований на нового власника за договором купівлі-продажу №2639 ОСОБА_6 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , вартість автомобіля відповідно до договору становила 440585 грн (а.с. № 93-101, 104-112, том 1). 
Згідно з інформацією ТСЦ №1242 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області копію договору №000686, а також інші документи, які стали підставою для реєстрації 28 вересня 2017 року автомобіля AKURA MDX, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , знищено на підставі акту про вилучення для знищення справ та журналів від 02 лютого 2021 року №31/4-1246/41 (а.с. 219-222, 235-238, том 1). 
В матеріалах справи містіться посвідчення водія доньки позивачки - ОСОБА_3 , яке видано 17.04.2012 року (а.с. 49, том 2).
Розділом 4 договору про надання правової допомоги №12/2021 від 23 лютого 2021 року, укладеного між ОСОБА_2 та адвокатом Атаманюком І.Л., передбачено порядок оплати послуг адвоката (а.с. 76-78, том 2).
Відповідно до акту прийняття-передачі наданих (виконаних) юридичних послуг від 02 грудня 2022 року загальна вартість послуг становить 18200,00 грн (а.с.79-79зв., том 1).
Задовольняючи позовні вимоги про стягнення грошової компенсації вартості проданого автомобіля, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.
Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що не було вирішено питання про розподіл судових витрат - витрат на професійну правничу допомогу, та з доведеності судових витрат позивачки на професійну правничу допомогу в розмірі 18200,00 грн.
З вказаними висновками суду першої інстанції апеляційний суд погоджується, виходячи з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України  кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, 
поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Апеляційний суд, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 30 листопада 2022 року в межах доводив та вимог апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовної заяви ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації вартості проданого автомобіля з врахуванням досліджених обставин справи та вимог закону. 
Щодо доводів апеляційної скарги про необґрунтоване ухвалення додаткового рішення Жовтневого  районного суду міста Дніпропетровська від 19 грудня 2022 року про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 18200,00 грн апеляційний суд виходить з наступного.
Положеннями ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Приписами ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. 
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за власною ініціативою ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Судом встановлено, що позивачкою ОСОБА_2 в позовній заяві заявлено про стягнення з відповідача на її користь всіх судових витрат (а.с. 40, том 1), її адвокатом Атаманчуком І.Л. до заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу на підтвердження понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру надано договір про надання правової допомоги адвокатом №12/2021 від 23 лютого 2021 року, де у Розділі 4 договору передбачено порядок оплати послуг адвоката, конкретний обсяг послуг та оплата за надану юридичну допомогу; акт від 02.12.2022 року приймання-передачі наданих (виконаних) юридичних послуг адвокатом на суму 18200,00 грн.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вимоги позивачки ОСОБА_2 є обґрунтованими, тому з відповідача ОСОБА_1 на користь позивачки ОСОБА_2 слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 18200,00 грн. 
Апеляційний суд погоджується з даним висновком.
Наведені в апеляційній скарзі доводи, висновків суду першої інстанції не спростовують, не впливають на правильність ухвалених судових рішень, були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Суд, у цій справі, враховує положення Висновку №11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) (Рішення): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Враховуючи наведене, апеляційний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив обставини справи, перевірив доводи і заперечення учасників справи, дав їм належну правову оцінку та ухвалив судове рішення, яке відповідає вимогам закону. 
Підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Яворська Юлія Геннадіївна, - залишити без задоволення, рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 30 листопада 2022 року та додаткове рішення від 19 грудня 2022 року - без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повне судове рішення складено 12 червня 2023 року.

Суддя: