ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 635/55/21  Номер провадження 22-ц/814/971/23	Головуючий у 1-й інстанції Даниленко Т.П.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача: Триголова В.М.,
суддів: Дорош А.І., Лобова О.А., 
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 22 вересня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія АСКО Донбас Північний» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди
В С Т А Н О В И В:
У січні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до районного суду з даним позовом. 
Зазначав, що 29.05.2020 приблизно о 15 год. 56 хв. на автодорозі Київ-Довжанський 519км.+200м. с. Рогань на Ростовській трасі біля Великої Рогані Харківського району ОСОБА_1 керуючи автомобілем Mersedes Benz Axor державний номерний знак НОМЕР_1 при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності руху та скоїв зіткнення з автомобілем Ford Ranger державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, чим порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 391449 від 29.05.2020.
Постановою Харківського районного суду Харківської області від 19.11.2020 провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП стосовно ОСОБА_1 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 закрито- у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення.
Вказував, що він є власником автомобіля FORD RANGER д.н.з. НОМЕР_2 . Згідно Звіту № 30/50/2020Ч дослідження спеціаліста-автотоварознавця автомобіля Ford Ranger д.н.з. НОМЕР_2 від 29.06.2020, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля FORD, в результаті його пошкодження при ДТП 29.05.2020 з включенням в розрахунок ПДВ, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні (Сврз) складає: 216851,14 грн. Вартість дослідження становить 2300 гривень.
На підставі полісу № 137772341 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким застрахована відповідальність відповідача, 23.07.2020 ПрАТ СК АСКО ДС, позивачу сплачено страхове відшкодування у розмірі 82916,66 грн., 17.08.2020 також сплачено страхове відшкодування у розмірі 16583,34 грн. Полісом обов`язкового страхування відповідача встановлено суму на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну - 100000 гривень.

Посилаючись на вищенаведене та на ст. 1194 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 119651,14 грн. 
Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 22 вересня 2021 року  позов   ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ПАТ «СК АСКО Донбас північний», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь   ОСОБА_2 суму матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП 29.05.2020 в розмірі 119651 (сто дев`ятнадцять тисяч шістсот п`ятдесят одна) гривень 14 копійок.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь   ОСОБА_2 суму сплаченого ним судового збору 1 616,91 (одна тисяча шістсот шістнадцять) гривень 91 копійку.
Рішення суду мотивовано доведеністю позовних вимог. 
Рішення оскаржив ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.
Вважає, що відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні.
Зазначає, що оскільки, його не було притягнуто до адміністративної відповідальності, то підстави для відшкодування шкоди відсутні.
Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 року №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність Харківського апеляційного суду.
Справу передано на розгляд до Полтавського апеляційного суду.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України. 
Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частини четверта, шоста статті 19, стаття 274 ЦПК України).
Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК України). Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина 13 статті 7 ЦПК України).
Перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, колегія суддів приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав:
Встановлено, що 29.05.2020 приблизно о 15 год. 56 хв. на автодорозі Київ-Довжанський 519км.+200м. с. Рогань на Ростовській трасі біля Великої Рогані Харківського району ОСОБА_1 керуючи автомобілем Mersedes Benz Axor державний номерний знак НОМЕР_1 при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності руху та скоїв зіткнення з автомобілем Ford Ranger державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, чим порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 391449 від 29.05.2020.
Після ДТП працівниками поліції складено схему місця ДТП, в якій відображено, місце, механізм ДТП, також зазначено ушкодження, які зазнали автомобілі, вказану схему підписано учасниками ДТП ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
Постановою Харківського районного суду Харківської області від 19.11.2020 провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП стосовно ОСОБА_1 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 закрито- у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 29.05.2020 автомобіль позивача зазнав механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Згідно зі Звітом № 30/50/2020Ч дослідження спеціаліста-автотоварознавця автомобіля Ford Ranger д.н.з. НОМЕР_2 від 29.06.2020, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля Ford Ranger, в результаті його пошкодження при ДТП 29.05.2020 з включенням в розрахунок ПДВ, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні (Сврз) складає 216851,14 грн.
Відповідно до копії квитанції, вартість дослідження становила 2300 гривень, яку сплатив позивач.
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 137772341, яким встановлено суму на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну - 100000 гривень, що підтверджується полісом страхування.
Як вбачається з копій виписок, 23.07.2020 ПрАТ СК АСКО ДС позивачу сплачено страхове відшкодування згідно страхового акту № 1553/20 від 23.07.2020 у розмірі 82916,66 грн., 17.08.2020 сплачено страхове відшкодування згідно страхового акту № 1553/20 від 14.08.2020 у розмірі 16583,34 грн.
Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_2 посилався на ч.1 ст. 1194 ЦК в якій вказано, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатньої страхової виплати для повного відшкодування завданою нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою . 
Районний суд, задовольняючи позовні вимоги, рішення мотивував тим, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди є абсолютним і через призму ч.1 ст. 1194 ЦК України підлягає стягненню з урахуванням закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з нереабілітуючих підстав. 
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, підстав для задоволення апеляційної скарги суд не знаходить, відтак, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі — ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частиною третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.
Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є:
1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Постановою Харківського районного суду Харківської області від 19.11.2020 провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП стосовно ОСОБА_1 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 закрито- у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення.
У Постанові Верховного суду від 18.02.2020 Справа № 916/2586/18 вказано, що у пункті 7 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення зазначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
З правового аналізу вказаної норми вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 910/18319/16.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком районного суду, що постанова Харківського районного суду Харківської області від 19.11.2020, стосовно відповідача якою закрито провадження по справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 закрито- у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення не спростовує факт наявності вини ОСОБА_1 у скоєнні ДТП, яка мала місце 29.05.2020.
Оскільки вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_2 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із ОСОБА_1 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.
Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19) підстав відступати від яких колегія суддів не вбачає.
Відповідно до Постанови пленуму Верховного суду України Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції від 12 червня 2009 року N 2 цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), законів України від 23 червня 2005 року N 2709-IV "Про міжнародне приватне право", від 23 лютого 2006 року N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та положень інших законів, нормативно-правових актів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Отже, не можуть бути прийняті до уваги посилання апеляційної скарги на наукові висновки і позиції вчених, наявності або відсутності вини при закритті провадження у справі про адміністративне правопорушення за п.7 ст. 247 КУпАП.
Інші доводи апеляційної скарги висновків районного суду не спростовують.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Харківського районного суду Харківської області від 22 вересня 2021 року без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                 В.М. Триголов

Судді:                                                                 А.І. Дорош
                                                                                                     
О.А. Лобов