П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

18 травня 2023 року                                                                                        місто  Київ
                                                                                                            справа № 757/24953/19-ц
                                                                                           провадження №22-ц/824/4325/2023
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів -  Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,
 
сторони: 
позивач -   ОСОБА_1    
відповідач -   ТОВ «Рейкарц хотел менеджмент» 
 
розглянувши  у порядку письмового провадження  апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом  Хашко Оленою Миколаївною,
на  рішення Печерського районного суду  м.Києва від 26 вересня 2022 року, ухвалене у складі судді Соколова О.М., 
у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейкарц хотел менеджмент», третя особа: Приватна акціонерна компанія «Страхова компанія «Брокбізнес»  про стягнення виплати страхового відшкодування,-
            
В С Т А Н О В И В:
 
У травні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся  до суду з позовом до відповідача  про стягнення виплати страхового відшкодування в розмірі 108295,24 грн.
Позов обґрунтовано тим, що 30 жовтня 2018 року  постановою Дарницького районного суду м.Києва ОСОБА_2 було визнано винним у дорожньо - транспортній пригоді, що сталася 19 вересня 2018 року о 18:55 в м.Києві по вул. Дарницьке шосе. Дорожно - транспортна пригода відбулась за участю легкового транспортного засобу «Mudan», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ТОВ «Рейкарц хотел менеджмент», та транспортного засобу «Renault Logan», д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 .  ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Mudan», д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення вимог п.п.12.1, 13.1 ПДР, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, у зв`язку з чим скоїв зіткнення з автомобілем, що належить позивачеві, що призвело до пошкодження транспортних засобів.
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Mudan», д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована ПрАТ «СК «Брокбізнес», відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ №АМ/4465654 від 11 липня 2018 року.
На виконання договору про надання експертних послуг від 28 листопада 2018 року, укладеного ОСОБА_1 та СПД Коваль І.М. , з метою визначення вартості матеріального збитку, завданого його власнику внаслідок ДТП, що сталась 19 вересня 2018 року, було визначено вартість матеріального збитку в сумі 208295,25 грн., що підтверджується висновком № 435/18 від 12 грудня 2018 року експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу.
Оскільки автомобіль  «Renault Logan», д.н.з. НОМЕР_2 придбаний у офіційного дилера ТОВ «Кий Авто Холдинг», то відновлювальні ремонтні роботи здійснювались безпосередньо у ТОВ «Кий Авто Холдинг». Вартість ремонтних робіт оплачена ОСОБА_1 складає 217111,98 грн., про що зазначено в Акті виконаних робіт від 1 квітня 2019 року.
Оскільки поліс ОСЦПВВНТЗ № АМ/4465654 від 11 липня 2018 року передбачає покриття 50% від вартості відновлювального ремонту, то відповідач  повинен здійснити виплату страхового відшкодування за завдану шкоду внаслідок ДТП у розмірі 108295,25 грн.
Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 26 вересня 2022 року  в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись з зазначеним рішенням,  представник ОСОБА_1 адвокат Хашко О.М. подала апеляційну скаргу, в який просить  скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 повністю, стягнути з ТОВ «Рейкарц Хотел Менеджмент» шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 108295,25 грн., витрати по сплаті судового збору. Сторона позивача вважає оскаржуване судове рішення таким, що підлягає скасуванню з огляду на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи та прийнятим з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Зазначає, зокрема, про те, що всупереч висновкам суду, вказаними в рішенні, висновок експертного дослідження, що  складений Ковалем І.М. , містить інформацію про ДТП, яке відбулось 19 вересня 2018 року за участю автомобілів, що належать позивачу та  автомобіля, що належить ТОВ «Рейкарц Хотел Менеджмент», що дає можливість зробити висновок про невідповідність висновків суду обставинам справи.
Крім того, в законодавстві не встановлений конкретний строк, за який позивач, як потерпілий внаслідок ДТП, мав би звернутися до експерта, щоб здійснити експертизу. Це право, а не обов`язок. А тому твердження викладені в оскаржуваному рішенні, наче, встановлені висновком експертизи по визначенню матеріального збитку від 12 грудня 2018 року пошкодження можуть мати джерело відмінне від ДТП що сталося за участю відповідача, не відповідають дійсності, що ще раз підтверджує невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та про недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.
Суд першої інстанції безпідставно визнав висновок експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку неналежним доказом з огляду  на відсутність в такому  інформації щодо повідомлення експерта про кримінальну відповідальність Заперечуючи проти такого висновку, апелянт зазначає про те, що такого запису у висновку і не повинно бути, оскільки висновок виконаний на замовлення позивача, а не на підставі ухвали суду.
У відзиві на апеляційну скаргу  представник ТОВ «Рейкарц Хотел Менеджмент»  погоджується з висновком суду першої інстанції в тій частині, що вимоги позивача щодо додаткового розміру страхового відшкодування не доведені і не підлягають задоволенню.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 грудня 2022 року відкрито апеляційне провадження .
Ухвалою Київського апеляційного суду від  28 грудня  2022 року у складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга  підлягає   задоволенню  з наступних підстав.
Судом установлено, що 19 вересня 2018 року о 18:55 в місті Києві по вул.Дарницьке шосе відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю легкового автомобіля «Mudan», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ТОВ «Рейкарц хотел менеджмент», та транспортного засобу «Renault Logan», д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 .
Постановою Дарницького районного суду м.Києва від30 жовтня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 19 вересня 2018 року.
Відповідач ТОВ «Рейкарц хотел менеджмент» є орендарем автомобіля.
Цивільно-правова відповідальність відповідача (орендаря наземного транспортного засобу) була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес», відповідно до полісу №АМ/4465654 від 11 липня 2018 року, який передбачає покриття 100000 грн. від вартості відновлювального ремонту.
15  листопада 2018 року позивач звернувся до ПрАТ «СК «Брокбізнес» із заявою щодо напрямку виплати та/або доплати страхового відшкодування. ПрАТ «СК Брокбізнес» за участю експертів автотоварознавців здійснило оцінку вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача та склало страховий акт від 29 листопада 2018 року, додатком до якого  є розрахунок страхового відшкодування на загальну суму 93951,96 грн. Дана сума складається: з вартості робіт в сумі 13756,54 грн., вартості матеріалів в сумі 30025 грн., вартості  запчастин в сумі 91470,08 грн., з урахуванням коефіцієнту зносу. 
Судом установлено та не заперечувалось сторонами, що відповідний розрахунок страхового відшкодування було підписано зі сторони ПрАТ «СК «Брокбізнес» та потерпілого ОСОБА_1 . Таким чином, підписавши розрахунок, позивач погодився з розрахунком вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу замінених деталей та з розрахунком страхового відшкодування.
28 листопада 2018 року позивач звернувся до СПД Коваль І.М. для проведення експертного товарознавчого дослідження автомобіля «Renault Logan», д.н.з. НОМЕР_2 .
30 листопада 2018 року ПрАТ «СК «Брокбізнес» перерахувала грошові кошти в розмірі страхового відшкодування в сумі 93951,96 грн.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що  реальна вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача з урахуванням зносу становить 93951,96 грн. і така сума була виплачена позивачу в повному обсязі. Не приймаючи до уваги висновок Коваля І.М. , суд першої інстанції виходив із того, що встановлені висновком експертизи по визначенню матеріального збитку від 12 грудня 2018 року пошкодження можуть мати джерело відмінне від ДТП, що сталася за участю відповідача. Крім того, вказаний висновок відповідно до ст.102 ЦПК України не містить відомостей щодо того, що експерт повідомлений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, у зв`язку з чим такий висновок є неналежним доказом.
Проте, з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись не можна, виходячи з наступного.
Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала.
За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. ст.1187 ЦК України).
Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно з п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний  у разі настання страхового випадку, здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
Страхова компанія відповідає за завдану  шкоду у межах визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі»
При визначенні меж відповідальності страхової, спеціальні норми Закону обмежують розмір шкоди (збитків) (як оціненої, так і фактичної), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (п.22.1 ст.22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (ст.29);  відповідно до п.п.32.4, 32.7 ст.32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному  засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з п.12.1 ст.12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованого за правилами цього підпункту.
Відповідно до ст.22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі» у разі настання страхового випадку  страховик у межах страхових  сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно  до ч.1 ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
 Велика Палата Верховного Суду у постанові від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц вказала, що покладання  обов`язку з відшкодування шкоди  у межах страхового відшкодування на страхувальника, який  уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема у випадках, передбачених ст.37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром  завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Разом з тим, системний аналіз ст.ст. 22,988, 1166, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст.22, 28, 29, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому  майнової шкоди.
При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі обов`язок  відшкодувати ту частину витрат, які необхідні для проведення ремонту автомобіля, які не увійшли до страхової виплати, покладається на особу, яка завдала шкоду, у загальному порядку.
Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі № 523/3212/19, у випадку якщо йде мова лише про відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, слід застосовувати норми статті 993 ЦК України, статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (шкода, пов`язана з пошкодженням транспортного засобу), додатково - приписи ст.1194 ЦК України у разі  недостатності страхової виплати (страхового відшкодування ) для повного відшкодування завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, шкоди.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 14 квітня 2022 року у справі № 205/7747/18, принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну  відповідальність, у разі недостатності страхової виплати ( страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
У  даній справі позивач мав довести, що  страхова виплати страховика винної особи не покриває фактичний розмір заподіяної йому шкоди.
Як на доказ на підтвердження своїх вимог позивач посилався на  висновок № 435/18 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, складеного 12 грудня 2018 року  експертом Ковалем І.М.
Суд першої інстанції зазначений доказ визнав неналежним доказом і не прийняв його до уваги.
Доводи апеляційної скарги щодо неправильності висновків суду першої інстанції в цій частині,   колегія суддів відхиляє з огляду на наступне. 
В частині 6 ст.106 ЦПК  України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що і експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч.5 ст.106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Відповідно до абз.10 ч.2 п.4.14 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року № 53/5, у вступній частині висновку експерта зазначаються, зокрема, попередження (обізнаність) експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за ст.384 КК України або за відмову від надання висновку за ст.385 цього Кодексу.
За приписами ч.5 ст.104 ЦПК України  в ухвалі про призначення експертизи суд попереджає експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
Тож норма, яка визначає, що в ухвалі повинно бути роз`яснено експерту про кримінальну відповідальність, не виключає обов`язку експерта зазначити при складанні висновку, що він попереджений (обізнаний) про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за ст.384 КК України або за відмову від надання висновку за ст.385 цього Кодексу.
Отже, обов`язковою  вимогою до висновку експерта є вказівка на те, що останній обізнаний про відповідальність.
Якщо у висновку експерта відсутні відомості про попередження (обізнаність) його про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за ст.384 КК України  або за відмову від надання висновку за ст.385 КК України, то такий висновок є недопустимим доказом (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 4 листопада 2021 року у справі № 904/684/18) 
У висновку  № 435/18 від 12 грудня 2018 року експертного автотоварознавчого дослідження з визначення матеріального збитку, що був наданий позивачем до позовної заяви, не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і  що він підготовлений для подання до суду.
Таким чином, висновок суду першої інстанції, що наданий позивачем висновок експертного автотоварознавчого дослідження з визначення матеріального збитку, складений Ковалем І.М. , не є допустимим  доказом у цій справі, є правильним (відповідне положення міститься у постанові Великої Палати Верховного суду  від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18).
Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про те, що   сума, яка відповідає реальній вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача, становить 93951,96 грн., і була виплачена  позивачеві страховиком винної особи повністю, зважаючи на наступне.
На підтвердження розміру матеріального збитку позивачем до позовної заяви, окрім  висновку № 435/18 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, складеного 12 грудня 2018 року експертом  Ковалем І.М., який судом першої інстанції правильно не взято до уваги, наданий також  акт виконаних робіт, складений ТОВ «Кий Авто Холдинг».
За актом виконаних робіт №ТО-К-002166, складеного та підписаного представниками замовника ОСОБА_1 та ТОВ «Кій Авто Холдинг»,  виконання робіт закінчено 1 квітня 2019 року. Вартість виконаних робіт з ПДВ складає 119364,48 грн.,  вартість запасних частин та матеріалів,  за які сплачує замовник, становить 97747,44 грн. З ПДВ. Загальна вартість  замовлення становить 217 111,98 грн. За цим замовленням проведена оплата, про що зазначено в акті, а саме 93951,96 грн.  перераховано на рахунок ТОВ страховою компанією,  35000 грн. передоплата, доплата 88160,02 грн. (а.с.39-42).
Оскільки позивач в обґрунтування своїх вимог не посилався на фактично понесені ним витрати для  відновлення пошкодженого стану автомобіля, суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги акт виконаних робіт №ТО-К-002166.
В той же час, з матеріалів справи вбачається, що  ПрАТ «СК «Брокбізнес» проводилась оцінка вартості відновлювального ремонту, яка за підрахунками страховика винної особи становить 135251,62 грн., та складається із  вартості запчастин в сумі 91470,08 грн., вартості ремонтних робіт в сумі 13756,54 грн., вартості матеріалів в сумі 30025 грн.  Така інформація була надана відповідачем у відзиві на позов.
Сума, що відповідає загальній вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу, в розмірі 93951,96 грн. була  перерахована ПрАТ «СК «Брокбізнес»   на рахунок ТОВ «Кий авто Холдинг»  для виконання робіт по відновлювальному ремонту авто «Renault Logan»,  номер кузову: НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою ТОВ «Кий авто Холдинг»  від 6 грудня 2018 року  (а.с.43). Зазначені обставини  ні відповідачем, ні третьою особою не заперечувалися.
Отже, оскільки страхова компанія виконала свій обов`язок щодо сплати страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності, але страхової виплати недостатньо для покриття реально понесених витрат, колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню  різниця маж вартістю відновлювального ремонту та вартістю відновлювального ремонту з урахуванням зносу в сумі  41299,66  грн. (135251,62 грн. - 93951,96 грн.).
Загальна вартість відновлювального ремонту в сумі 135251,62 грн., що була визначена  страховиком  відповідача за участю експертів автотоварознавців, належними та допустимими доказами  позивачем  не спростована. При цьому,  апеляційний суд  ще раз зазначає про те, що  позивач не просив стягнути з відповідача фактично понесені ним витрати на ремонт автомобіля  відповідно до акту виконаних робіт №ТО-К-002166, складеного та підписаного представниками замовника ОСОБА_1 та ТОВ «Кій Авто Холдинг» 1 квітня 2019 року.
Крім того,  визначена страховою компанією  вартість відновлювального ремонту не спростована і відповідачем.
Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням  нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача  підлягають стягненню витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви в сумі 413,04 грн.(1082,96 грн. х 38,14% : 100%), за подання апеляційної скарги в сумі 619,56 грн.(1624,44 грн. х 38,14% :100%), розраховані пропорційно до задоволених позовних вимог.
Керуючись  ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390  ЦПК  України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом  Хашко Оленою Миколаївною, задовольнити частково.
Рішення Печерського районного суду  м.Києва від 26 вересня 2022 року скасувати і ухвалити нове судове рішення наступного змісту.
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейкарц хотел менеджмент» (код ЄРДПОУ: 35850930, місцезнаходження: 01103, м.Київ, вул..Бойчука М., 18, поштова адреса: 02081, м.Київ, вул. Тепловозна, 18-Д)  на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, місце проживання: АДРЕСА_1 )  в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 41299,66  грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1032,60 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

 
Суддя-доповідач:                                                                     О.І. Шкоріна 
 
Судді:                                                                                        Л.Д. Поливач
 
                                                                                                  А.М. Стрижеус