ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3940/23 Справа № 210/3030/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Чайкіна О. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 210/3030/22

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.
секретар судового засідання - Гладиш К.І. 

сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач - Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє   ОСОБА_2 , на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 січня 2023 року, яке ухвалено суддею Чайкіною О.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 01 лютого 2023 року, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2022 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» (надалі - АТ «Креді Агріколь Банк») про розірвання кредитного договору та зобов`язання вчинити певні дії.
Позовна заява мотивована тим, що між АТ «Креді Агріколь Банк» (надалі – Відповідач) та ОСОБА_1 (надалі – Позивач) 08.12.2021 року було укладено кредитний договір № 3/3679230 на споживчі потреби в розмірі 300 000 (триста тисяч) гривень, строком на 72 місяці, з 08.12.2021 року по 07.12.2027 року включно.
Згідно п.п. 1.4.1 Договору процентна ставка складає 12% річних, крім того позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісяця в розмірі 1.8 % від суми кредиту, тобто 5400 гри. щомісяця. У пункті 1.4.2 зазначено, що підписанням договору позичальник замовляє у банку супровідні послуги з обслуговування кредитної заборгованості, що включає в себе послуги з розрахунку суми чергового та наступних платежів, списання та зарахування коштів з метою погашення заборгованості, розрахунково-касове обслуговування заборгованості за договором та надання інформаційно-консультаційних послуг, під якими розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через системи дистанційного обслуговування в режимі 24/7 та через Довідковий центр Банку, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, своєчасності сплати платежів, тощо.
Договором передбачено сплату комісійної винагороди на суму кредиту в розмірі 1.8% щомісяця, отже зазначена плата за користування кредитом встановлена в розмірі 5400 грн. не перераховується при зменшенні тіла кредиту, є фіксованою.
При цьому, згідно графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, загальний розмір плати за обслуговування кредитної заборгованості (388 800 грн.) перевищує суму кредиту що, вочевидь, не можна визнати справедливим та розумним.
Крім того, зважаючи на суттєву зміну обставин у зв`язку із повномасштабним вторгненням Російської Федерації до суверенної Держави України виникла необхідність розірвання договірних відносин між сторонами.
Посилаючись на порушення своїх прав, позивач просив суд встановити нікчемність п.1.4.2 кредитного договору №3/3679230 від 08.12.2021 року, зобов`язати АТ «Креді Агріколь Банк» провести перерахунок за кредитним договором №3/3679230 від 08.12.2021 року, з урахуванням встановлення нікчемності п.1.4.2 кредитного договору, а також розірвати кредитний договір №3/3679230 від 08.12.2021 року.
Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 січня 2023 року позовні вимоги задоволено частково.
Зобов`язано АТ «Креді Агріколь Банк» здійснити перерахунок заборгованості за здійснених з часу укладення кредитного договору №3/3679230 від 08.12.2021 року ОСОБА_1  платежів, зарахувавши сплачену ним комісію в рахунок інших обов`язкових платежів за кредитним договором.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з АТ «Креді Агріколь Банк» судовий збір на відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 992,40 грн. в дохід держави.
В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє   ОСОБА_2 , просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позовної вимоги щодо  розірвання кредитного договору №3/3679230 від 08.12.2021 року та ухвалити нове рішення про задоволення цих позовних вимог, залишивши без змін рішення суду в іншій частині.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не було враховано ту обставину, що розірвання кредитного договору має наслідком припинення на майбутнє зобов`язань кредитодавця з позичальником, та не припиняє зобов`язання, що виникло до такого розірвання, а, зважаючи на суттєву зміну обставин у зв`язку із повномасштабним вторгненням Російської Федерації до суверенної Держави України, на теперішній час виникла необхідність розірвання договірних відносин між сторонами саме на майбутнє.
У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, відповідач АТ «Креді Агріколь Банк» зазначає, що судове рішення, в оскаржуваній частині, є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Зважаючи на те, що позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє   ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі просить суд скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовної вимоги щодо  розірвання кредитного договору №3/3679230 від 08.12.2021 року та ухвалити нове рішення про задоволення цих позовних вимог, залишивши без змін рішення суду в іншій частині, та доводи апеляційної скарги зводяться саме до незгоди з висновками суду в частині відсутності правових підстав для задоволення цих позовних вимог, колегія суддів не перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до АТ «Креді Агріколь Банк» про зобов`язання вчинити певні дії , адже, згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, і зважаючи на роз`яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.
Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Судом встановлено, що між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 08.12.2021 року було укладено кредитний договір № 3/3679230 на споживчі потреби в розмірі 300 000 (триста тисяч) гривень, строком на 72 місяці, з 08.12.2021 року по 07.12.2027 року включно. 
Згідно п.п. 1.4.1 Договору процентна ставка складає 12% річних, крім того позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісяця в розмір: 1.8 % від суми кредиту, тобто 5400 грн. щомісяця.
Відповідно до п.п.1.4.3 протягом дії Договору розмір процентів та комісії залишається незмінним, крім випадків внесення змін до Договору за згодою Сторін в порядку, визначеному п.5.8 Договору.
Пунктом 5.1 Договору встановлено, що Позичальник має протягом 14 календарних днів з дня укладання Договору відмовитися від Договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання Позичальником грошових коштів. Про намір відмовитися від Договору Позичальник повинен повідомити Банк у письмовій формі до закінчення вказаного строку. Якщо Позичальник подає повідомлення не особисто, воно має бути засвідчене нотаріально або подане і підписане представником за наявності довіреності на вчинення таких дій. Протягом 7 календарних днів з дати подання письмового повідомлення про відмову від Договору Позичальник зобов`язаний повернути Банку грошові кошти, одержані згідно з Договором та сплатити проценти за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою Договором. Сплата інших платежів у зв`язку з відмовою від Договору не передбачена (а.с.5).
Відповідно до п.п. 5.2 позичальник має право розірвати Договір чи припинити свої зобов`язання за Договором в будь-який час, шляхом повного дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів, комісій, можливих штрафних санкцій, пені.
Встановивши, що позивач ОСОБА_1 не звертався до відповідача АТ «Креді Агріколь Банк» з заявою про відмову від отримання кредиту чи про відмову від договору (розірвання договору) та повернення коштів, отриманих за кредитним договором, та в ході розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про невідповідність умов Договору кредиту вимогам законодавства та про несправедливість його умов, а відсутність фінансової можливості у позивача виконувати умови Кредитного договору, не є підставою для його розірвання, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог щодо розірвання кредитного договору №3/3679230 від 08.12.2021 року.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені судом.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).
Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Частиною першою статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За приписами статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (частини перша, третя статті 509 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України).
У відповідності до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Відповідно до ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Статтею 652 ЦК України встановлено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін,якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставинне настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.
У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору.
Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.
Відповідно до статті 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. З моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно статті 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.
Зі змісту правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 13 червня 2018 року по справі №548/981/15-ц (провадження №14-182цс18) вбачається, що у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються (частина друга статті 653 ЦК України). Якщо договір розривається у судовому порядку, зобов`язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили (частина третя цієї статті).
Отже, розірвання кредитного договору припиняє його дію на майбутнє, але не впливає на факти укладення та дії цього договору включно до моменту його розірвання. Тому з моменту розірвання кредитного договору у позичальника залишається обов`язок повернути позивачеві заборгованість, нараховану за цим договором станом на день його розірвання, а кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені кредитним договором проценти та неустойку за період після розірвання цього договору. Права й інтереси кредитодавця у правовідносинах з позичальником після розірвання кредитного договору забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (див. також постанову Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12).
Після розірвання кредитного договору з огляду на те, що кредитор повністю виконав умови договору до його розірвання, не припиняються окремі зобов`язання сторін, спеціально передбачені для застосування на випадок порушення зобов`язань і після розірвання договору (див. висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 9 вересня 2015 року у справі №6-939цс15), але в обсязі, що відповідає заборгованості, яка існувала до моменту розірвання договору.
Відтак, розірвання кредитного договору має наслідком припинення на майбутнє зобов`язання кредитодавця та позичальника, а також припинення на майбутнє поруки і застави (іпотеки) за обов`язками позичальника, які можуть виникнути, зокрема, за статтею 625 ЦК України після такого розірвання. Тобто, розірвання кредитного договору не є підставою для припинення зобов`язання, що виникло до моменту такого розірвання.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
В ході розгляду справи не було встановлено обставин, які могли б бути підставою для розірвання цього Договору у судовому порядку.
Посилання ж позивача на ту обставину, що, зважаючи на суттєву зміну обставин у зв`язку із повномасштабним вторгненням Російської Федерації до суверенної Держави України, на теперішній час виникла необхідність розірвання договірних відносин між сторонами саме на майбутнє,  не є підставою для його розірвання, а інших істотних обставин, які змінилися після укладення цього Договору та можуть бути підставою для його розірвання, позивач не зазначив, ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції.
За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки позивачем не було доведено обґрунтованість заявлених позовних вимог.
Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє   ОСОБА_2 ,  - залишити без задоволення.
Рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 січня 2023 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства «Креді Агриколь» про розірвання кредитного договору - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 квітня 2023 року.

Головуючий: 

Судді: