УХВАЛА
про закриття касаційного провадження
07 червня 2023 року 
м. Київ
справа №620/5897/20
адміністративне провадження № К/9901/29404/21  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Чиркіна С.М.,
суддів:                Єзерова А.А., Кравчука В.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2021 (головуючий суддя: Степанюк А.Г., судді: Губська Л.В., Епель О.В.) у справі № 620/5897/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,   
У С Т А Н О В И В:
І. РУХ СПРАВИ
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 або позивачка) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - ГУПФУ в Чернігівській області або відповідач), в якому просила:
визнати протиправними дії ГУПФУ в Чернігівській області щодо перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 на підставі довідки ТУ ДСА в Чернігівській області № 03/36-731 від 21.02.2020 року та рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.10.2020 у справі №620/2305/20 в розмірі 68%;
зобов`язати відповідача здійснити ОСОБА_1 з 19.02.2020 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 90 відсотків від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, згідно довідки ТУ ДСА в Чернігівській області від 21.02.2020 № 03/36-731 замість зробленого ним перерахунку у розмірі 68%, з врахуванням фактично проведених виплат за даний період.
Чернігівський окружний адміністративний суд рішенням від 01.03.2021 позов задовольнив.
Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 15.07.2021 скасував рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.03.2021 і ухвалив нову постанову про відмову у задоволенні позову.
Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, позивачка подала касаційну скаргу, у якій просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржуване судове рішення і залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
IІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ
Ухвалою Верховного Суду від 16.08.2021 відкрито касаційне провадження у справі.
За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено новий склад суду.
Ухвалою Верховного Суду від 06.06.2023 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 08.09.2016 № 1515-VIII ОСОБА_1 звільнена з посади судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області у зв`язку із виходом у відставку, а наказом в.о. голови Ніжинського міськрайонного суду від 14.09.2016 року № 64-ос відрахована із штату суду.
З 20.09.2016 позивачка перебуває на обліку у ГУПФУ в Чернігівській області і отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці розмірі 90 % суддівської винагороди відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 № 192-VIII.
21.02.2020 позивачка отримала довідку ТУ ДСА України в Чернігівській області №03/36-731 про розмір суддівської винагороди з 01.01.2020. У зазначеній довідці зазначено, що суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного утримання судді у відставці, складає 107 202 грн. Довідка видана на підставі Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII) зі змінами, Рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.10.2020 у справі № 620/2305/20 позов ОСОБА_1 до ГУПФУ в Чернігівській області задоволено частково: визнано неправомірними дії пенсійного органу щодо відмови в перерахунку щомісячного довічного утримання на підставі довідки ТУ ДСА в Чернігівській області №03/36-731; зобов`язано ГУПФУ в Чернігівській області здійснити позивачу, як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки ТУ ДСА у Чернігівській області від 21.02.2020 №03/36-731, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.
23.11.2020 ОСОБА_1 отримала від ГУПФУ в Чернігівській області копію рішення №9742801151984 від 18.11.2020 про перерахунок її щомісячного довічного грошового утримання на виконання судового рішення у справі у справі №620/2305/20, згідно з яким відповідач на підставі довідки ТУ ДСА у Чернігівській області від 21.02.2020 №03/36-731 здійснив перерахунок довічного грошового утримання позивачки виходячи із 68% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. 
Вважаючи зменшення відсоткового значення розміру довічного грошового утримання судді у відставці з 90 % до 68 % протиправним, позивачка звернулася з цим позовом до суду.
ІV. АРГУМЕНТИ СТОРІН 
Позивачка вважає, що відповідач незаконно зменшив відсоткове значення розміру довічного грошового утримання судді у відставці з 90 % до 68 %, оскільки відсотковий розмір 90 було визначено їй із моменту призначення щомісячного довічного грошового утримання. Наполягає, що при перерахунку довічного грошового утримання на виконання рішення суду, підлягала врахуванню лише сума, визначена у довідці, а відсоткове значення не могло бути зменшено, оскільки його обраховано на підставі закону, чинного на момент призначення довічного грошового утримання.
Відповідач позов не визнав. Стверджує, що не допустив порушень вимог законодавства, оскільки виконав рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.10.2020 № 620/2305/20, а саме здійснив перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 на підставі довідки ТУ ДСА України у Чернігівській області від 21.02.2020 №03/36-731. Позивачка має стаж роботи на посаді судді понад 29 років. Підстави для перерахунку грошового утримання позивача як судді у відставці в розмірі 90 % від заробітної плати працюючого судді відповідно до положень частини третьої статті 142 Закону №1402-VІІІ відсутні.
V. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що при проведенні перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, його розмір повинен обчислюватися, виходячи із відсоткового розміру довічного грошового утримання судді, право на яке особа набула на час виходу у відставку, і такий відсотковий розмір не залежить від подальших законодавчих змін.
Суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив із правомірності рішення відповідача про визначення розміру щомісячного грошового утримання позивача як судді у відставці в розмірі 68 % суддівської винагороди судді, працюючого на відповідній посаді, оскільки перерахунок щомісячного довічного утримання судді у відставці позивачу проведено відповідно до вимог Закону № 1402-VIII та рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020. Апеляційний суд констатував, що з дня   ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020,   Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці. Таким чином, з 19 лютого 2020 року (з наступного дня з дати   ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі №2-р/2020) судді, які вийшли у відставку, мають право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання на підставі саме положень   Закону України №1402-VIII. Зважаючи на набутий позивачкою стаж роботи на посаді судді, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 68 % узгоджується із вимогами Закону № 1402-VIII.
VІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ
Касаційна скарга обґрунтована тим, що судом апеляційної інстанцій неповно з`ясовані обставини справи, що призвело до скасування законного рішення суду першої інстанції. Скаржниця зазначає, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя. В контексті спірних правовідносин, скаржниця стверджує, що при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у особи вислуги років, є незмінним. Про сталість розміру уже призначеного утримання також наголошено у постанові Верховного Суду від 23.06.2021 у справі № 140/392/19. Відтак вважає, що відсотковий розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % установлений та призначений на підставі діючого на час призначення законодавства, не може бути змінений чи не врахований при черговому перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який проводиться у зв`язку із зміною розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, враховуючи рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.10.2020 №620/2305/20.
Відповідач скористався процесуальним правом та подав відзив на касаційну скаргу, у якому стверджує, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивачки проведений у відповідності до вимог статті 142 Закону № 1402-VIII. Також відповідач зазначає, що після проведеного перерахунку, розмір щомісячного довічного грошового утримання позивачки збільшився, що свідчить про те, що звуження змісту його прав та соціальних гарантій не відбулося.
VІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального права та дійшов таких висновків.
Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Згідно із пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Частиною першою статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Колегією суддів встановлено, що підставою для відкриття касаційного провадження у справі є оскарження судового рішення, яке визначено частинною першою статті 328 КАС України, з посиланням у касаційній скарзі на те, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме щодо визначення відсоткового значення розміру утримання судді у відставці при проведенні перерахунку відповідно до частини третьої статті 142 Закону № 1402-VIII у зв`язку із ухваленням Рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020.
Подібні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді.
Зокрема, у постановах від 24.09.2021 у справі № 620/5437/20, від 11.10.2021 у справі № 160/10640/20, від 15.02.2022 у справі № 340/161/21, від 02.08.2022 у справі №620/6361/20, від 26.01.2023 у справі № 500/6626/21, від 30.03.2023 у справі №280/8853/20, від 11.04.2023 у справі № 200/8353/20-а та від 09.05.2023 у справі №580/112/21, Верховний Суд дійшов наступного висновку:
« до відносин з визначення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці при проведенні його перерахунку відповідно до частини четвертої статті 142 Закону №1402-VIII повинні застосовуватись виключно норми цього Закону.
Таким чином, оскільки чинним Законом № 1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування довічного щомісячного грошового утримання, а також виходячи із принципу єдності статусу суддів, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для обрахунку (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання виходячи із розміру суддівської винагороди діючого судді та розміру її відсоткового значення одночасно за складовими, які передбачені різними законами.
Тобто, для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді за правилами частини четвертої статті 142 Закону №1402-VIII у формулі його обрахунку має застосуватись розмір відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, визначений частиною третьою Закону №1402- VIII.
Крім того, слід звернути увагу, що перерахунок грошового утримання судді у відставці, виходячи із розміру відсоткового значення, визначеного частиною третьої статті 141 Закону 2453-VI від заробітної плати працюючого судді, ставить діючих суддів та суддів, які вийшли у відставку за Законом № 1402-VIII, у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом № 2453-VI, що не відповідає базовому принципу єдності статусу суддів, який означає однаковий підхід до встановлення рівня матеріального забезпечення судді.».
Суд не знаходить підстав для відступу від цього правового висновку у справі, що розглядається.
Частиною третьою статті 142 Закону № 1402-VIII визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
У справі, що розглядається, апеляційним судом встановлено, що позивачці було призначено довічне грошове утримання судді, з урахуванням, зокрема, дев`яти років стажу роботи понад 20-річний стаж на посаді судді, а тому з 19.02.2020 така має право на отримання довічного грошового утримання судді в розмірі 68 % суддівської винагороди.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 339 КАС України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові вже викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, або відступив від свого висновку щодо застосування норми права, наявність якого стала підставою для відкриття касаційного провадження, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку, коли Верховний Суд вважає за необхідне відступити від такого висновку). Якщо ухвала про відкриття касаційного провадження мотивована також іншими підставами, за якими відсутні підстави для закриття провадження, касаційне провадження закривається лише в частині підстав, передбачених цим пунктом.
Зважаючи на те, що Верховний Суд у своїй постанові вже викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку, касаційне провадження у цій справі підлягає закриттю згідно із пунктом 4  частини першої статті 339 КАС України.
Щодо посилань на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 23.06.2021 у справі № 140/392/19, то правовідносини у зазначеній справі, і у справі, що розглядається не є подібними, оскільки   у справі № 140/392/19 вирішувалося питання зниження пенсійним органом основного розміру пенсії з 90 % на 70 % сум грошового забезпечення при перерахунку пенсії відповідно до статті 63 Закону від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на підставі постанови Уряду № 103. 
Керуючись статтями 339, 355, 359 КАС України, Суд,
УХВАЛИВ:
Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2021 у справі № 620/5897/20.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною і не оскаржується.
Судді Верховного Суду:                                                                   С. М. Чиркін
                                                                                          А. А. Єзеров
                                                                                          В. М. Кравчук