ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року	Львів	Справа № 569/1125/23 пров. № А/857/3055/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                    Онишкевича Т.В., 
суддів                                                                       Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М., 
                                                                                                                                   
розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської від 26 січня 2023 року про передачу справи за його адміністративним позовом до Житомирської митниці Державної митної служби України про скасування постанов в справах про порушення митних правил та про закриття провадження в справах про адміністративні правопорушення на розгляд іншого суду,

суддя(і) у І інстанції                                                                      Бучко Т.М., 
час ухвалення рішення                                                            не зазначено,
місце ухвалення рішення                                                            м. Рівне, 
дата складення повного тексту рішення                                         26 січня 2023 року,

ВСТАНОВИВ :

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Житомирської митниці Державної митної служби України про скасування постанов в справах про порушення митних правил та про закриття провадження в справах про адміністративні правопорушення.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської від 26 січня 2023 року адміністративну справу № 569/1125/23 за позовом ОСОБА_1 до Житомирської митниці Державної митної служби України про скасування постанов у справах про порушення митних правил та про закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення передано на розгляд Богунського районного суду м. Житомира. 
При цьому суд виходив з того, що зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування, знаходження) позивача в м. Рівне не є підтвердженим, отже справа не належить до територіальної підсудності Рівненського міського суду Рівненської області. Враховуючи відсутність відомостей щодо зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання позивача, підлягають застосуванню передбачені статтею 26 Кодексу адміністративного судочинства України правила підсудності за місцем проживання або місцезнаходження відповідача.
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив ухвалу суду від 26 січня 2023 року про передачу справи на розгляд іншого суду скасувати, а справу направити до Рівненського районного суду Рівненської області. Зазначає, що суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, не повністю з`ясував обставини справи та не надав можливості позивачу надати свої пояснення. При цьому зазначає, що станом на момент подання позову місцем реєстрації свого проживання позивач вважав АДРЕСА_1 , оскільки він не знав, що 28 жовтня 2022 року знятий з реєстрації за цією адресою. Звертає увагу, що фактичним місцем його проживання є АДРЕСА_2 . Тому вважає, що справу за його позовом до Житомирської митниці Державної митної служби України слід розглядати в Рівненському районному суді Рівненської області.
Відповідно до частини 2 статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження. 
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.
Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний суд - це суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ. Отже, належним та компетентним судом у розумінні процесуального закону є суд, який розглядає та вирішує справу за позовною заявою, поданою із дотриманням правил інстанційної, предметної та територіальної підсудності.
Відповідно до частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви, серед іншого, з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.
Поняття «підсудність» розкривається законодавцем у параграфі 3 глави 2 розділу І Кодексу адміністративного судочинства України та визначається останнім, як територіальна юрисдикція, питання якої врегульовані приписами статей 25-30 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно зі статтею 25 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Якщо така особа не має місця проживання (перебування) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.
У разі невизначеності цим Кодексом територіальної підсудності адміністративної справи така справа розглядається адміністративним судом за вибором позивача.
У відповідності до частини 2 статті 26 Кодексу адміністративного судочинства України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Згідно з пунктами 2, 3 частини1 статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо: 
при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду; 
після відкриття провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
З аналізу наведених правових норм слідує, що Кодекс адміністративного судочинства України встановлює декілька видів територіальної підсудності, в тому числі: загальну (залежно від місця проживання чи місцезнаходження відповідача) та альтернативну (за вибором позивача).
Отже, якщо предметом адміністративного позову є оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної особи, то позивач може застосувати альтернативну підсудність.
Таким чином, такий спір може бути розглянуто адміністративним судом за вибором позивача: за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) позивача або за місцезнаходженням відповідача.
Окрім того, законодавець, надаючи право позивачу альтернативної підсудності на подачу до суду позову, пов`язує таке право вибору з урахуванням зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання, перебування чи знаходження цієї особи-позивача.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що підсудність цієї справи є альтернативною і визначення суду віднесено на розсуд позивача або за його зареєстрованим місцезнаходженням або за місцезнаходженням відповідача.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Житомирської митниці Державної митної служби України про скасування постанов у справах про порушення митних правил та про закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення.
У позовній заяві ОСОБА_1 зазначив зареєстроване місце свого проживання в АДРЕСА_1 .
Разом із тим, у долучених до позовної заяви оскаржуваних постановах та в договорі про надання правової допомоги № 03-10/2/01, укладеному між позивачем та Адвокатським об`єднанням "Кобра", місцем проживання позивача зазначено АДРЕСА_2 .
Окрім того, судом першої інстанції встановлено, що згідно з відомостями відділу обліку моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління державної міграційної служби у Рівненській області ОСОБА_1 був зареєстрований в АДРЕСА_1 та 28 жовтня 2022 року знятий з реєстрації.
Водночас із наданих позивачем матеріалів видно, що Житомирська митниця Державної митної служби України є юридичною особою, місцезнаходження якої - вул. вул. Перемоги, 25, м. Житомир.
Попри те, апеляційний суд звертає увагу, що у наявних матеріалах справи, які були в розпорядженні суду першої інстанції на момент прийняття оскаржуваної ухвали, не зазначено іншої адреси місцезнаходження позивача та відповідача.
Таким чином, з урахуванням вимог Кодексу адміністративного судочинства України та поданих при зверненні до суду першої інстанції доказів місцезнаходження позивача та відповідача, суд апеляційний суд погоджується із висновком, викладеним у оскаржуваній ухвалі, що такий позов не підсудний Рівненському міському суду Рівненської області та за територіальною підсудністю справа має розглядатись Богунським районним судом м. Житомира. 
Підсумовуючи наведене, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд суду першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. 

Керуючись статтями 243, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського міського суду Рівненської від 26 січня 2023 року у справі № 569/1125/23 – без змін. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Р. П. Сеник 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк