КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 760/6966/23
№ апеляційного провадження: 33/824/2428/2023  

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
11 травня 2023 року                                                                                         м. Київ
Суддя Київського апеляційного суду Слюсар Т.А., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою адвоката Влащенка Олега Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 12 квітня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, старшого солдата, навідника ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП,-
У С Т А Н О В И Л А :
Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 12 квітня 2023 року визнано  ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять) гривень та звільнено від сплати судового збору на підставі п. 12 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Судом встановлено, що 23.03.2023 близько 23 год. 00 хв. військовослужбовець військової служби за мобілізацією солдат ОСОБА_1 знаходився на території військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) в стані алкогольного сп`яніння, в умовах особливого періоду, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, адвокат Влащенко О.А. в інтересах ОСОБА_1 19 квітня 2023 року через Солом`янський районний суд направив апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 12 квітня 2023 року та ухвалити нову, якою провадження закрити. 
Апеляційна скарга за змістом обґрунтована тим, що суд першої інстанції послався як на доказ того, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, на результати тестування на алкоголь алкотестера, але неможливо визнати вказані докази беззаперечними, належними та допустимими з огляду на те, що посадовою особою органу управління Служби правопорядку у супроводі посадової особи, визначеної начальником органу управління Служби правопорядку, не було складено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, що відповідно не дає змоги встановити, чи належить саме ці результати огляду ОСОБА_1 . 
Зазначено, що висновки щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, проведеного з використанням спеціального технічного засобу «Алкофор», відповідно до якого ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, складений з порушенням вимог Інструкції №515, а тому не може вважатись дійсним.
Під час апеляційного розгляду суд заслухав пояснення адвоката Влащенко О.А. в інтересах ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити. 
Перевіривши та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з положеннями ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Диспозиція ч. 3 ст. 172-20КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання нимиобов`язків військовоїслужби внетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, - вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.
Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.
Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст. 280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на: протокол про військове адміністративне правопорушення серії А0139 N 73 від 24 березня 2023 року; протокол № 47 медичного освідчення для встановлення факту споживання алкоголю та стану сп`яніння від 23.03.2023; результат спеціального технічного засобу для встановлення стану алкогольного сп`яніння Алконт - М від 23.03.2023 за № 263 - результат 2,19 проміле алкоголю; пояснення солдата ОСОБА_1 .
Під час апеляційного розгляду були досліджені матеріали справи, які свідчать про таке.
Так, згідно протоколу А0139 N 73 про військове адміністративне правопорушення від 24 березня 2023 року, складеного командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, вбачається, що 23 березня 2023 року близько 23 год. 00 хв. військовослужбовець військової служби за мобілізацією ОСОБА_1 знаходився на території військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) в стані алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду. Відповідно до протоколу № 47 медичного освідчення для встановлення факту споживання алкоголю та стану сп`яніння від 23.03.2023  встановлено, що 23.03.2023 о 23 год 39 хв було проведено освідчення військовослужбовця ОСОБА_1 у зв`язку з підозрою, що солдат перебуває на службі у нетверезому стані та виявлені наступні поведінкові особливості, які вказують на підозри: роздратованість, збудженість, агресивність, порушення артикуляції, запах алкоголю з порожнини рота, огляд проведено із застосуванням приладу Алконт М, згідно чеку до тесту приладу Алконт М від 23.03.2023 за №263 слідує, що у ОСОБА_1 виявлено 2,19 проміле алкоголю. Даними діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
ОСОБА_1 відмовився підписати протокол у присутності двох свідків.
Однак у письмових поясненнях, які містяться в матеріалах справи, ОСОБА_1 визнає, що він 23.03.2023 близько 15 год. 00 хв. вживав спиртні напої, а саме пиво, так як мав депресивний стан, просив сильно не карати та застосувати  до нього медичне кодування.
Верховним Судом сформована правова позиція (постанови у справі №205/1993/17-ц від 25.04.2018 року, № 131/1449/16-ц від 14.02.2018 року та інші) щодо тривалості особливого періоду та його дії на теперішній час, з огляду на положення ч. 1 ст. 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", тобто, слід констатувати, що в Україні діє особливий період.
Отже, аналіз досліджених під час судового та апеляційного розгляду доказів у їх сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у його перебуванні в стані алкогольного сп`яніння під час виконання службових обов`язків в умовах особливого періоду, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а тому доводи апелянтів щодо відсутності належних та допустимимх доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення є неспроможними.
Доводи апеляційної скарги судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки наявними в матеріалах справи доказами не підтверджуються, мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 "позабудь-якимрозумним сумнівом" у вчиненніним військовогоадміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі суд апеляційної інстанції не вбачає.
У відповідності до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Отже суд апеляційної інстанції вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст. 23 та ст. ст. 33-35 КУпАП, враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.
За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, має право:
1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;
2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;
3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;
4) змінити постанову.
Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд зробив висновок, що доводи апеляційної скарги адвоката Влащенка О.А. в інтересах ОСОБА_1 є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Солом`янського районного суду м. Києва від 12 квітня 2023 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.
 
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-
 
 П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу адвоката Влащенка Олега Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 12 квітня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та піддано адміністративному стягненню - залишити без змін. 
 
Постанова  суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                   Т.А. Слюсар