П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  120/35/23 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Маслоід Олена Степанівна 
Суддя-доповідач -  Залімський І. Г.   
02 травня 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Залімського І. Г. 
суддів:  Сушка О.О.  Мацького Є.М. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 30 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення моральної шкоди, інфляційних витрат та 3% річних, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення моральної шкоди, інфляційних витрат та 3% річних.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 30.01.2023 повернуто позовну заяву.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 30.01.2023 скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до необґрунтованого повернення позовної заяви.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених ст. 625 ЦК України, не є додатковими вимогами в розумінні ст. 266 ЦК України, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності  за вимогою про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат. Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, що передували подачі позову. На звернення до суду з даною позовною вимогою поширюється дія ст. 257 ЦК України, відповідно до якої загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважив, що на заявлену в межах даної позовної заяви позовну вимогу поширюються положення саме ч. 2 ст. 122 КАС України щодо шестимісячного строку звернення до суду. Позивач пропустив строк звернення до суду без поважних причин.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2023, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Інститут строків сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Так, строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Відповідно до п.9 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Згідно із ч.2 ст.123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Відповідно до ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Позивач зазначає, що відповідач, на виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 15.02.2007 у справі №2-а-835-2007, не здійснив виплату належних йому сум, у зв`язку з чим у позивача виникло право на стягнення з відповідача компенсації на відшкодування моральної шкоди, інфляційних витрат та трьох процентів річних.
На думку позивача, строк звернення до суду з даною позовною вимогою визначеного ст. 257 ЦК України, відповідно до якої загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до положень ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Як обґрунтовано зауважив суд першої інстанції, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.
Так, строк звернення до адміністративного суду може регламентуватися крім КАС України ще й іншими законами, які регулюються публічно-правові відносини. Однак, положення ЦК України стосовно позовної давності щодо захисту саме цивільних прав осіб, не можуть застосовуватися до спорів, що виникають в сфері публічно-правових відносин з метою захисту прав, свобод та інтересів осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень і які не стосуються будь-якого цивільного права осіб.
Таким чином апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що звертаючись до суду з позовною вимогою про стягнення з відповідача компенсації на відшкодування моральної шкоди, інфляційних витрат та трьох процентів річних, що передбачені ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач помилково ототожнює строк звернення до адміністративного суду із позовною давністю. На заявлену в межах даної позовної заяви позовну вимогу поширюються положення саме ч. 2 ст. 122 КАС України щодо шестимісячного строку звернення до суду.
До матеріалів позовної заяви додано копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.03.2007, в якій відповідачу встановлено строк до 27.03.2007 для добровільного виконання вищезазначеного рішення суду, однак, як вказує позивач, рішення суду досі залишається не виконаним.
Таким чином позивач дізнався про порушення своїх прав з моменту невиконання відповідачем рішення суду, тобто з 27.03.2007. 
Разом з цим, з даною позовною заявою позивач звернувся до суду більше ніж через 15 років, тобто з порушенням вказаних строків.
При цьому, позивач не вказав про наявність будь-яких поважних причин пропуску строку звернення до суду, передбаченого КАС України, або строку позовної давності, визначеного ЦК України.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції  правильно встановив обставини справи та постановив оскаржувану ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права і дійшов обґрунтованого висновку про повернення позовної заяви, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 30 січня 2023 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Залімський І. Г.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сушко О.О.    Мацький Є.М.