КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                               
справа №757/478/23-ц                                               Головуючий у 1 інстанції: Волкова С.Я.
провадження №22-ц/824/6874/2023                                     Головуючий суддя: Олійник В.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
04 квітня 2023 року                                                                        м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
Головуючого судді: Олійника В.І., 
суддів: Кулікової С.В., Сушко Л.П., 
при секретарі: Панчошній К.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Григорян Олени Грайорівни на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 09 січня 2023 року у справі за поданням старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Григорян Олени Грайорівни про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїду за межі України, -
 
в с т а н о в и в :
 
У січні 2023 року старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Григорян О.Г. звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїду за межі України, посилаючись на те, що відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України відкрито відповідне виконавче провадження.
Вказував, що на виконанні відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України перебуває виконавче провадження НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа №666/6259/14-ц, виданого 30.01.2018 року Херсонським міським судом Херсонської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за договором кредитної лінії № ВКЛ-2006474/1 від 13.07.2011 року у розмірі 6 244 468,56 доларів США, і постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Башіловим В.О. від 27.03.2018 року відкрито виконавче провадження.
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 09 січня 2023 року відмовлено у задоволенні подання.
В апеляційній скарзі державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Григорян О.Г.з підстав порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким скаргу задовольнити повністю.
Вважає, що встановлення наявності зобов`язання у боржника, в даному випадку грошового зобов`язання щодо сплати заборгованості за договором кредиту, та факту ухилення останнього від його виконання (бездіяльність, свідоме невиконання зобов`язання), дозволяють при вирішенні подання керуватись положеннями частини другої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», згідно з якою громадянинові України, який має паспорт для виїзду за кордон, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо такий громадянин ухиляється від виконання зобов`язань покладених на нього судовим рішенням, - до виконання цих зобов`язань.
Зазначає, що ОСОБА_1 є особою, якій на підставі закону може бути відмовлено у виїзді за кордон і відповідні органи прикордонної служби України, за умови наявності в них відповідної інформації, мають право відмовити такій особі у виїзді за кордон.
Станом на момент подачі вказаного подання відсутні докази того, що ОСОБА_1 вчиняв будь-які дії щодо виконання судових рішень. Разом з тим, відсутні докази наявності об`єктивних причин, наприклад тривалого відрядження, важкої хвороби тощо, що унеможливлюють виконання боржником рішень суду, хоч в будь-якій їх частині.
Зазначене свідчить про свідоме ухилення ОСОБА_1 від виконання рішень судів. Боржником в період від 21.06.2016 року (набрання рішенням законної сили) живе повноцінним життям, харчується, одягається, працює, часто їздить за кордон, при цьому, маючи фінансову можливість жодної копійки боргу стягувачу не сплатив.
Крім того, зазначає, що згідно повідомлення AT «Універсал Банк» та ПАТ КБ «ПриватБанк» на рахунку боржника наявні кошти та боржник постійно відкриває рахунки, останній відкритий рахунок в березні 2022 року. Однак, боржник інформацію про відкриття рахунків державному виконавцю не надав та факт постійного відкриття рахунків також свідчить про намір боржника ухилитись від виконання зобов`язань покладених на нього рішенням суду.
Вважає, що така крайня міра примусового заходу, як обмеження у праві виїзду за межі України, змусить боржника виконати свої зобов`язання за судовими рішеннями. Іншого дієвого механізму змусити боржника виконати рішення суду діюче законодавство не містить, а тому саме з метою виконання рішень суду, вважає за необхідне застосувати до боржника таку міру примусового впливу, як обмеження у праві виїзду за кордон.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. 
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:
1) керує ходом судового процесу;
2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;
3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;
4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;
5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції виходив з того, що виконавцем вчинено всіх передбачених законом дій для виявлення майна боржника та виконання судового рішення, втім не надано жодного доказу ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.
Проте, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного. 
За статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» (далі - Закон).
За статтею 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюється Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом та Законом.
Також, згідно зі статтею 18 Закону державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому повноваження у точній відповідності із Законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.
Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служи Міністерства юстиції України (далі - Відділ) перебуває виконавче провадження НОМЕР_2 з виконання виконавчого листа Херсонський міський суд Херсонської області від 30.01.2018 в справі №666/6259/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованості за договором кредитної лінії №ВКЛ -2006474/і від 13.07.2011 року у розмірі 6 244 468,56 доларів США, з яких заборгованість за кредитом - 5 407 000,00 доларів США; заборгованість за процентами - 837 468,56 доларів США, а також 351 542,16грн. пені та штраф.
27 березня 2018 року державним виконавцем Відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено боржнику за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Даною постановою зобов`язано боржника виконати рішення суду та в п`ятиденний термін подати декларацію про доходи та майно боржника фізичної особи.
Крім того, матеріали виконавчого провадження (надано суду першої інстанції для огляду та прийняття рішення, їх копії, містять лист боржника - ОСОБА_1 , який надійшов до Відділу 31.05.2018 року, яким повідомлено про оскарження боржником постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.03.2018 року в судовому порядку, а тому боржнику відомо про відкриття виконавчого провадження та вчинення виконавцем дій, направлених на виконання рішення суду.
Таким чином, судом першої інстанції при розгляді подання державного виконавця взагалі не прийнято до уваги факт ознайомлення боржника із наявністю відкритого відносно останнього виконавчого провадження.
За нормами ЦПК України та Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» (ст.6 вказаного Закону) одним із заходів забезпечення виконання рішення може бути тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого, причому таке обмеження можливо на підставі судового рішення за поданням державного виконавця лише у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням.
Відповідно до статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.
Так, Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.
Статтею б даного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.
За змістом пункту 19 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
Отже, Законом встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а лише при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань. Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 19 Закону №1404-VIII, зокрема, утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.
За роз`ясненнями Верховного суду України від 01.02.2013 року, викладеними у судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.
Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.
На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.
З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем було проведено ряд заходів з примусового виконання рішення, за результатами яких встановлено наявність зареєстрованого за боржником майна, інформацію про яке (про місцезнаходження якого) боржником не надано державному виконавцю умисно, а саме:
-           згідно наданої у відповідності до Порядку взаємодії Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України та органів і осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ та Міністерства юстиції України від 30.01.2018 року за №64/261/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.02.2018 року за №140/31592, інформації на електронний запит державного виконавця за боржником зареєстровано транспортний засіб - автомобіль марки SKODA SUPERB, чорного кольору, 2011 року випуску, номер  кузову НОМЕР_1 . З огляду на те, що встановити місцезнаходження транспортного засобу не виявляється можливим, державним виконавцем постановами від 15.06.2018 року та від 21.11.2022 року оголошено його в розшук та станом на момент звернення до суду першої інстанції з відповідним поданням не розшукано.
Постановою від 26.04.2018 року державним виконавцем арештовано все майно, що належить боржнику в межах суми заборгованості.
Постановами від 26.04.2018 року та від 21.11.2022 року державним виконавцем накладено арешт на кошти боржника, що містяться на рахунках, відкритих боржником в банківських установах України.
За повідомленнями банківських установ, постанови про арешт коштів прийняті до виконання, однак кошти для її виконання відсутні.
Також, згідно повідомлення AT «Універсал Банк» та ПАТ КБ «ПРИ.ВАТБАНК» на рахунку боржника наявні кошти та боржник постійно відкриває рахунки, останній відкритий рахунок в березні 2022 року. 
Проте, боржник інформацію про відкриття рахунків державному виконавцю не надав та факт постійного відкриття рахунків також свідчить про намір боржника ухилитись від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду.
Згідно інформації, наданої Державною податковою службою в порядку електронного обміну, боржник отримує доходи в наступних юридичних особах:
-тов "АМАЛТЕЯ", 75023, Херсонська обл., Білозерський р-н, село Музиківка, вулиця Карла В., будинок 1-В;
-ТОВ "АМАЛТЕЯ ТРЕЙД",73000, Херсонська обл., місто Херсон, вулиця Пилипа Орлика, будинок 32;
-Мале приватне підприємство "ТАЙФУН", 73000, Херсонська обл., місто Херсон, проспект Текстильників, будинок 10;
-Спеціалізована дитячо-юнацька спортивна школа Олімпійського резерву з веслування на байдарках та каное Херсонської обласної організації фізкультурно-спортивного товариства «Україна», 73000, Херсонська обл., місто Херсон, вулиця Перекопська, будинок 7.
Разом з тим, боржник жодним чином не повідомив державного виконавця про відкриття рахунків, про джерела отримання доходів, не подав декларацію про доходи та майно боржника - фізичної особи та жодним чином не сприяв виконанню рішення суду, хоча про наявність невиконаних зобов`язань повідомлений належним чином.
З метою виявлення належного боржнику майна за місцем його проживання державним виконавцем здійснено вихід, за наслідками якого складено акт, з тексту якого вбачається, що боржник за адресою, вказаною у виконавчому документі не проживає, і майна, належного боржнику, не виявлено.
Про наявність отриманих доходів з вищевказаних юридичних осіб боржником також не повідомлено державного виконавця, що в свою чергу також є свідченням ухилення боржника від виконання рішення суду. Викладені обставини було доведено в поданні та доданих до нього доказів суду першої інстанції. Однак, судом взагалі не враховані зазначені факти.
Також, згідно повідомлення Державної прикордонної служби України, боржник постійно перетинає кордон України. Останній в`їзд здійснено - 06 грудня 2020 року .
На підставі наведеного та відповідно до п.2, п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», у взаємозв`язку з нормами ст.124 Конституції України, ст. 441 ЦПК України, п.19 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право звернутись до суду з поданням щодо тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за кордон у наступних випадках:
- якщо діють неврегульовані договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п.2 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України»);
- якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань (п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України»);
В Листі Верховного Суду України від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» передбачено:
«На підставі наведеного вище можна зробити висновок, що поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).»
На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що у боржника була і є реальна можливість виконувати обов`язок, покладений на нього судовим рішенням і погашати борг перед стягувачем, адже у боржника є грошові кошти. Після видачі судом виконавчого документу боржником не здійснювалось жодних проплат стягувачу на погашення боргу, у чому також простежується ухилення боржника від виконання рішення. 
Також, чинне законодавство не містить визначення поняття «ухилення» і практика Конституційного Суду України щодо його офіційного тлумачення відсутня.
У сучасній українській мові слово «ухилення» тлумачиться так: - відступати, відхилятися, вивертатися; - намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь; уникати; - навмисно не давати відповіді на запитання або говорити про щось інше.
Таким чином, з погляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у пункті 5 частини першої статті 6 Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та у пункті 19 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII, означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.
Встановлення наявності зобов`язання у боржника, в даному випадку грошового зобов`язання щодо сплати заборгованості за договором кредиту, та факту ухилення останньої від його виконання (бездіяльність, свідоме невиконання зобов`язання), дозволяють при вирішенні подання керуватись положеннями частини другої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», згідно з якою громадянинові України, який має паспорт для виїзду за кордон, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо такий громадянин ухиляється від виконання зобов`язань покладених на нього судовим рішенням, - до виконання цих зобов`язань.
Слід зазначити, що ОСОБА_1 є особою, якій на підставі закону може бути відмовлено у виїзді за кордон і відповідні органи прикордонної служби України, за умови наявності в них відповідної інформації, мають право відмовити такій особі у виїзді за кордон.
Станом на момент подачі вказаного подання відсутні докази того, що ОСОБА_1 вчиняв будь-які дії щодо виконання судових рішень. 
Разом з тим, відсутні докази наявності об`єктивних причин, наприклад тривалого відрядження, важкої хвороби тощо, що унеможливлюють виконання боржником рішень суду, хоч в будь-якій їх частині.
Наведене свідчить про свідоме ухилення ОСОБА_1 від виконання рішень судів. Боржник в період від 21.06.2016 року (набрання рішенням законної сили) живе повноцінним життям, харчується, одягається, працює, часто їздить за кордон, при цьому, маючи фінансову можливість, жодної копійки боргу стягувачу не сплатив.
Колегія суддів вважає, що така крайня міра примусового заходу як обмеження у праві виїзду за межі України змусить боржника виконати свої зобов`язання за судовими рішеннями. Іншого дієвого механізму змусити боржника виконати рішення суду діюче законодавство не містить, а тому саме з метою виконання рішень суду вважає за необхідне застосувати до боржника таку міру примусового впливу, як обмеження у праві виїзду за кордон. 
З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку щодо задоволення апеляційної скарги державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Григорян О.Г., скасування ухвали Печерського районного суду міста Києва від 09 січня 2023 року та задоволення подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Григорян О.Г. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїду за межі України.
 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,- 
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Григорян Олени Грайорівни задовольнити.
Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 09 січня 2023 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.
Подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Григорян Олени Грайорівни про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїду за межі України задовольнити.
Обмежити боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїду за межі України без вилучення паспорту, до повного виконання рішення Херсонського міського суду Херсонської області у справі №666/6259/14-ц (виконавче провадження НОМЕР_3).
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено 13 квітня 2023 року.
 
Головуючий:  

Судді: