Дата документу 04.04.2023 Справа № 331/4555/22

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Є.У.№ 331/4555/22                                        Головуючий у 1 інстанції: Яцун О.О.
№ 22-ц/807/798/23                                        Суддя-доповідач: Крилова О.В.

 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого:                Крилової О.В.
суддів:                Кухаря С.В.
                       Полякова О.З.
секретар:                Ільїна Г.О.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1  в особі адвоката Мідяного Єгора Олександровичана ухвалу Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 06 лютого 2023 року за позовом  ОСОБА_1 в особі адвоката Мідяного Єгора Олександровича, в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 06 лютого 2023 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачеві.
Не погоджуючись з зазначеною ухвалою суду ОСОБА_1  в особі адвоката Мідяного Є.О.подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що  ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Мідяного Є.О., який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1093926 від 28 листопада 2022 року, звернулася до суду в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 з позовною заявою до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав. 

У позовній заяві позивач просить суд позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 02 грудня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Мідяного Єгора Олександровича, було залишено без руху.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції зазначив, що така заява подана без дотримання вимог закону щодо її форми та змісту,зокрема не зазначено «анкетні» данні відповідача.
При цьому суд мав на увазі, що позивачкою зазначена адреса відповідача на тимчасово окупованій території, що нібито унеможливлює його виклик до суду.

Натомість ст. Стаття 12-1 закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, передбачає порядок виклику в суд та повідомлення про судове рішення.
Зокрема:
1. Якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному Веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання.

Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії.

З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Відтак перебування відповідача на тимчасово окупованій території не перешкоджає розгляду справи і не свідчить про недотримання позивачем форми позовної заяви.

Також безпідставним є твердження суду першої інстанції про те, що позивач має зазначити мобільний телефон та електронну адресу відповідача.
За змістом ст. 175 ЦПК такі відомості зазначаються лише у разі їх наявності та обізнаності про них позивача.

Надалі суд першої інстанції взагалі вдався до аналізу законності заявлених вимог, посилаючись на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом та позивач має надати відомості про звернення до органу опіки та піклування.

Такі вимоги суду першої інстанції не ґрунтуються на законі, позаяк на стадій вирішення питання про прийняття позову суд не вправі аналізувати ані його законність ані достатність наданих позивачем доказів.
На думку суду першої інстанції не зазначення у позові відомостей про те, чи розглядалося питання органом опіки та піклування перешкоджає відкриттю провадження в справі.

Зазначене свідчить про прояв надмірного формалізму під час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що суперечить принципу верховенства права, завданням цивільного судочинства та порушує, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, право на доступ до суду.

За ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом п. 3, 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції).

Так у справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі – Конвенція), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.

Водночас у справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»).

Також згідно рішення Європейського суду з прав людини не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини Жоффр де ля Прадель проти Франції).

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавляє заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

За таких обставин оскаржувана ухвала не відповідає закону та підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 06 лютого 2023 року у цій справі скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складено 13 квітня 2023 року.

Головуючий                                                                О.В. Крилова

Судді:                                                                        С.В. Кухар

О.З. Поляков