УХВАЛА
15 травня 2023 року
м. Київ
справа № 303/3133/18
провадження № 51-10598ск18
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 , 
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 жовтня 2019 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 01 лютого 2023 року щодо останнього, 
встановив:
Захисник звернувся до суду з касаційною скаргою на вказані вище судові рішення щодо засудженого ОСОБА_5 ,де ставить питання про їх скасування та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її необхідно залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи  необґрунтованість судового рішення.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Заприписами ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. 
Захисник в касаційній скарзі стверджує про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке, на його переконання, полягає у відмові суду апеляційної інстанції в задоволенні клопотання сторони захисту про повторне дослідження доказів. При цьому не наводить підстав для повторного дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, зокрема: які саме обставини кримінального провадження були досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушенням, які докази цим судом не досліджувались, а також яких порушень норм процесуального закону припустився апеляційний суд в частині дотримання приписів ч. 3 ст. 404 КПК, з огляду на те, що відмова в задоволенні клопотання не може беззаперечно вважатися порушенням норм матеріального або процесуального закону за відсутності належного обґрунтування відповідної вимоги.
В касаційній скарзі наведені доводи щодо неправильної оцінки ряду доказів у кримінальному провадженні на предмет їх допустимості. При цьому, захисник не обґрунтовує із посиланням на норми кримінального процесуального закону свої доводи з урахуванням мотивів і висновків з цього питання, які в оскарженому рішенні відобразив суд апеляційної інстанції, не вказує, яких саме приписів КПК припустився цей суд при наданні оцінки доказам на предмет їх допустимості. Захисник не обґрунтовує того, яких приписів КПК припустився апеляційний суд під час нового розгляду, з огляду на межі та порядок апеляційного перегляду, передбачені статтями 404, 405 КПК, враховуючи, що новий розгляду у суді апеляційної інстанції касаційним судом призначено через невиконання під час апеляційного перегляду приписів ст. 419 КПК. 
Враховуючи вищевикладене, захисник не обґрунтовує підстав до скасування оскаржених судових рішень з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції, та не зазначає, чому недоліки, про які йдеться в касаційній скарзі, неможливо усунути під час нового апеляційного розгляду.
За доводами касаційної скарги захисника йдеться як про недоведеність обвинувачення та необґрунтованість висновку про винуватість засудженого, так і про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість, отже доводи касаційної скарги, покладені в обґрунтування її вимог, суперечать одні іншим і, по своїй суті, є взаємовиключними, що свідчить не тільки про формальне недотримання приписів п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК, а позбавляє суд касаційної інстанції процесуальної можливості визначити предмет касаційного розгляду та перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження. 
Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і  встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.
Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.
Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги - п`ятнадцять днів із дня її отримання.
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                          ОСОБА_2                                      ОСОБА_3