П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

04 липня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 420/15657/22	

Перша інстанція: суддя Іванов Е.А.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Турецької І. О.,
суддів – Домусчі С. Д., Шеметенко Л. П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі – ГУ ПФУ в Одеській області), в якому просила:
-                    визнати протиправними дії щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років згідно з пунктом «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 (далі – Закон №2262-ХІІ) та виплатити заборгованість з 04.08.2022, 
-                    зобов`язати відповідача призначити та перерахувати з 04.08.2022 пенсію за вислугу років згідно із пунктом «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ та виплатити заборгованість з 04.08.2022.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 08.09.2021 №319-о/с звільнена зі служби в прикордонній службі та їй призначена пенсія з 29.01.2021 року відповідно до пункту «б» статті 12 Закону №2262-ХІІ.
На звернення до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років згідно з пунктом «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ, отримала відмову, в якій відповідач посилається на відсутність 25 років вислуги в календарному обчисленні на день звільнення, відсутність підстав для зарахування пільгового стажу для призначення пенсії.
Заявляючи вимоги про визнання протиправною відмову позивачка наголошує, що відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992, якою затверджений Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (далі – Порядок №393) її вислуга років є достатньою для набуття права на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ.
Також позивачка посилається на те, що відмова ГУ ПФУ в Одеській області у призначенні пенсії за вислугу років, відповідно до пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ порушує її конституційне право на належний соціальний захист.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 січня 2023 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, позов ОСОБА_1 – задоволено частково.
Визнано протиправними дії ГУПФУ в Одеській області, щодо відмови листом від 19.09.2022 у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, згідно з пунктом «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ.
Зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , подану 04.08.2022, про призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ, з урахуванням окреслених у судовому рішенні висновків та правової оцінки суду.
В задоволенні решти позовних вимог – суд відмовив.

Вирішуючи спір та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив з того, що позивач за своєю останньою посадою та характером служби відповідає критеріям, визначеним Законом №2262-ХІІ та Порядком №393, що дають право на врахування вислуги років у пільговому обчисленні, а стаж позивача у пільговому обчисленні становить 28 років 06 місяців 02 дні.
Отже,  суд прийшов до висновку, що відповідач безпідставно відмовив позивачці у призначенні пенсії за вислугу років, відповідно до пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ, а тому визнав протиправними дії відповідача.
Разом з цим, обираючи спосіб захисту порушеного права, суд виходив із того, що до компетенції суду не належить призначення, переведення, розрахунок та виплата пенсії, а здійснюється лише контроль легальності рішень, дій або бездіяльності відповідача щодо вказаних питань.
Вимоги ж стосовно зобов`язання виплатити заборгованість з 04.08.2022 суд визнав передчасними, оскільки відсутні підстави стверджувати, що така заборгованість не буде виплачена відповідачем під час призначення та виплати пенсії.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

В апеляційній скарзі, ГУ ПФУ в Одеській області, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що суд першої інстанції, під час ухвалення рішення не врахував, що на час звільнення позивачки зі служби її календарна вислуга років становила 19 років 11 місяців 02 дня, у зв`язку з чим пенсія за вислугу років призначена у відповідності до пункту «б» статті 12 Закону №2262-XII.
Скаржник посилається на те, що позивачка так і не надала необхідні документи до органу Пенсійного фонду, що унеможливлює порушення питання в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ .
Окрім цього, скаржник зауважує, що органи Пенсійного фонду здійснюють призначення та виплату пенсії військовослужбовцям, а розрахунок вислуги років та визначення розміру грошового забезпечення чи окремих його складових для обчислення пенсії не входить до їх компетенції, тому з питань визначення вислуги років необхідно звертатися до уповноваженого органу да позивач проходила службу.

Позивач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України, справа буде розглядатися в порядку письмового провадження, оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 проходила військову службу в Державній прикордонній службі України.
Відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України №314-ОС від 06.09.2021 майстер-сержант ОСОБА_1 офіцер (з бойової готовності) відділу мобілізаційної роботи відділу організаційно-мобілізаційної роботи та повсякденної діяльності штабу звільнена  в запас Збройних Сил України, за підпунктом «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): військовослужбовці-жінки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас Збройних Сил України
Наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 08.09.2021 №319-о/с ОСОБА_1 виключена із списків особового складу загону та знята з усіх видів забезпечення.
Вислуга років станом на 08 вересня 2021 року становить:
- в календарному обчисленні – 19 років 11 місяців 02 дні;
- в пільговому обчисленні – 08 років 07 місяців 00 днів;
- загальний страховий стаж – 28 років 06 місяців 02 дні.
04.08.2022 позивач звернулась до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ.
Листом від 19.09.2022 ГУ ПФУ в Одеській області повідомило позивачку, що відповідно до Закону №2262-ХІІ з 16 серпня 2011 року їй призначено пенсію за вислугою років, відповідно до вказаного Закону, на підставі документів, наданих уповноваженим органом Державної прикордонної служби України, за наявності календарної вислуги років 15 років (з урахуванням пільгової вислуги 22 роки).
Також вищенаведеним листом ГУ ПФУ в Одеській області повідомлено, що відповідно до пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ пенсії за вислугу років призначаються особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону, незалежно від віку, якщо вони звільненні зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу років 25 календарних років і більше. 
Оскільки на час звільнення у ОСОБА_1 є в наявності календарна вислуга років 19 років 11 місяців 02 дні (з урахуванням пільгової вислуги 28 років 04 місяців 16 днів), у відповіді зазначено, що право на пенсію відповідно до пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ, вона не має (а.с.5-6).
Вважаючи протиправною відмову ГУ ПФУ в Одеській області, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Отже, колегія суддів переглядає висновки суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги та не вступає в обговорення та оцінку судового рішення суду першої інстанції, в тій частині, яка не оскаржена.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги ГУ ПФУ в Одеській області, в якій скаржник заперечує право позивачки на призначення пенсії за вислугу років відповідно до положень пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ з підстав недостатньої вислуги років, колегія суддів зазначає таке. 

Відповідно до преамбули Закону №2262-XII цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.
Згідно пункту «б» частини 1 статті  1-2 Закону № 2262-ХІІ, право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.
Пункт «а» частини 1 статті  12 Закону № 2262-ХІІ унормовує, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині 3 статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше, з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.
Згідно частини  4 статті 17 Закону №2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.
Відповідно до статті 17-1 Закону № 2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Як згадувалося вище саме Порядком №393 визначається обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей.
Відповідно до підпункту а пункту Порядку №393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 вказаної  постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці-час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.
З вказаної  Постанови  слідує, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї  постанови, зараховується пільговий стаж роботи на встановлених цим Порядком посадах.
Таким чином, з аналізу викладених положень наведеного Порядку вбачається, що пільгова вислуга враховується саме при призначенні пенсій згідно з пунктом «а»  Закону України № 2262-XI.
Відтак, положення усіх зазначених вище нормативно-правових актів не ставлять в залежність набуття права на пенсію за вислугою років від наявності відповідної кількості виключно календарної вислуги та не встановлюють те, що вислугу років у пільговому обрахуванні не можуть зараховувати до вислуги років для призначення особі відповідної пенсії.
З огляду на викладені норми, слід вказати, що як  Законом № 2262-ХІІ, так і Порядком №393  не визначено та не передбачено таких понять як пільгове обчислення вислуги років, пільгова пенсія, пільгова вислуга років або загальна вислуга років.
Статтею 12 Закону № 2262-ХІІ  визначено умови, коли пенсія призначається саме за вислугу років.
Статтею 17-1 Закону № 2262-ХІІ  також врегульовано питання обчислення саме вислуги років, однак за наявності у конкретної особи певних умов при проходженні служби, які обумовлюють застосування пільг при призначенні пенсії згідно  Закону №2262-ХІІ.
В свою чергу, згідно з Порядком №393 пільгами є зарахування до вислуги років, яка надає право на отримання пенсії, у певній кратності тих періодів служби, які відповідають визначеним цією  Постановою умовам  (конкретні умови передбачають застосування певної кратності).
Таким чином, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу, є  Закон №2262-XII. Натомість пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Порядком №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

За такого правового регулювання,  посилання апелянта на необхідність врахування виключно календарної вислуги років є необґрунтованими та суперечать зазначеним вище положенням Закону №2262-ХІІ та Порядку №393.
Колегія суддів зазначає, що правова позиція суду першої інстанції з цього питання побудована на висновках Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 у справі №750/9775/16-а, які були підтримані постановою Верховного Суду від 03.03.2021 у справі №805/3923/18-а.
Слід заначити, що відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Окрім того, слід звернутися до постанови Верховного Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а, в кій мова йшла щодо приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону  №2262-ХІІ в частині призначення пенсії за вислугу років, враховуючи пільгове нарахування стажу. В цьому рішенні об`єднана палата  уважала за потрібне відступити від правових висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 725/1959/17, від 27.03.2018  у справі № 295/6301/17 та наголосила на тому, що не є  визначальною, для набуття права на призначення пенсії за вислугу років, є саме календарна вислуга років.
Так, за висновками суду касаційної інстанції, визначальною умовою для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме пільгове обчислення вислуги років.
Відтак, вирішуючи питання про призначення пенсії за вислугу років відповідач повинен був врахувати наявність у ОСОБА_1 як календарної, так і пільгової вислуги років.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів відкідає доводи скаржника стосовно того, що підставою для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є лише календарна вислуга років.
В контексті вирішення спірного питання колегія суддів також враховує рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги, згідно із яким Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у ЗСУ, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратурі, охороні державного кордону України, податковій міліції, Управлінні державної охорони України, державній пожежній охороні, Державному департаменті України з питань виконання покарань тощо.
У рішенні Конституційного Суду України від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій зазначено, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.
Оскільки, характер служби ОСОБА_1 , відповідають критеріям, визначеним Законами та підзаконними нормативними актами, що дають право на врахування вислуги років у пільговому обчисленні, а стаж у пільговому обчисленні становить 28 років 06 місяців 02 дні, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ГУ ПФУ в Одеській області  протиправно вважало, що  у позивачки, станом на час звільнення, відсутній необхідний стаж для призначення пенсії за вислугу років, згідно пункту «а» статті 12 Закону №2262-XII.
Таким чином, слід констатувати, що доводи апеляційної скарги щодо відсутності у позивачки вислуги років для призначення пенсії згідно пункту «а» статті 12 Закону №2262-XII, не знайшли свого підтвердження, суперечать приписам чинного законодавства та сталій практиці Верховного Суду.
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення позову ОСОБА_1 в частині визнання протиправної відмови у призначенні пенсії за вислугу років згідно із пунктом «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ. 
Посилання ж в апеляційній скарзі  на те, що позивач не надала необхідні документи до органу Пенсійного фонду України, колегія суддів оцінює критично, оскільки ані відповідь ГУПФУ в Одеській області на заяву позивачки про призначення пенсії, ані апеляційна скарга не містять жодних посилань на те, які саме документи позивач повинна була надати для позитивного вирішення питання про призначення пенсії за вислугу років.
Колегія суддів проаналізувавши доводи апеляційної скарги, вважає що вона не містить жодних доводів на спростування висновків суду першої інстанції, та вважає, що відповіді на основні доводи надані.

Відповідно до вимог статті 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
На думку колегії суддів, наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення відсутні.
Розподіл судових витрат, відповідно до вимог статті 139 КАС України не передбачений.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя                                                                       І. О. Турецька

суддя                                                                                           С. Д. Домусчі

суддя                                                                                           Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 04.07.2023.