Номер провадження: 33/813/453/23
Номер справи місцевого суду: 947/2994/23 
Головуючий у першій інстанції Войтов Г. В. 
Доповідач Склярська І. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
Іменем України 

05.05.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Склярської І.В., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2023 року, ухвалену під головуванням судді Войтова Г.В.,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, 
встановив:
При обставинах, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення від 15.12.2022 року о 22:30 год. у м. Одеса по пр. Н. Сотні, 30-А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda Octavia, державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: блідість обличчя, розширені зіниці очей, тремор пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Київського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2023 року визнано ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн. 
Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду, прийняти нову постанову, якою провадження закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Особа, яка подала апеляційну скаргу в апеляційній скарзі посилається на те, що:
- автомобіль під його керуванням було зупинено без підстав;
- ознак наркотичного сп`яніння в нього не було, підстав для проведення огляду на стан сп`яніння не було;
- огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці не проводився;
- від огляду на стан наркотичного сп`яніння не відмовлявся;
- при оформленні адміністративного протоколу не було роз`яснено його права;
- направлення на огляд на час оформлення адміністративного протоколу було відсутнє;
- працівники поліції ввели його в оману щодо його права відмовитися від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності та захисник, апеляційну скаргу підтримали, просили постанову суду скасувати, провадження у справі закрити.
Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, захисника, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, докази у справі, суд дійшов наступного висновку.
У протоколі про адміністративне правопорушення від 15.12.2022, зазначено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda Octavia, державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: блідість обличчя, розширені зениці очей, тремер пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився.
Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею  252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.
Згідно п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність, настає не тільки у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до частини 2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
За умовами пункту 12 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. 
Відповідно до пунктів 2, 4 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Отже, наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для направлення водія до найближчого закладу охорони здоров`я. 
За наведених обставин, виходячи з відеозапису, поліцейським обґрунтовано було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. 
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо порушення поліцейським порядку огляду на стан сп`яніння, оскільки у даному конкретному випадку, установивши у ОСОБА_1 наявність ознак наркотичного сп`яніння, поліцейський правомірно запропонував водію пройти відповідний огляд, саме у закладі охорони здоров`я, як того вимагає порядок, регламентований Інструкцією, а не на місці зупинки транспортного засобу, як то зазначає захист.
Проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння поліцейським на місці зупинки транспортного засобу вказаною вище Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами не передбачено.
Не спростовують висновків суду першої інстанції і посилання захисника на відсутність у матеріалах справи направлення на медичний огляд у закладі охорони здоров`я, оскільки направлення складається у тому випадку, коли особа погоджується на його проходження. Зважаючи на те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, тому наявність такого направлення у матеріалах справи та за твердженнями адвоката відсутність видачі такого направлення на відеофіксації, для його проведення не має правового (юридичного) значення.
Як вбачається з матеріалів справи, події щодо зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , та його відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у відповідності до ч. 2 ст. 266 КУпАП, фіксувалися поліцейським за допомогою технічного засобу відеофіксації, про що поліцейським зроблено відмітку у протоколі про адміністративне правопорушення, а тому залучення свідків, як про те твердить захисник, у такому випадку не вимагалось. 
Зазначенняу протоколі посилання на направлення та відеофіксацію, при цьому безпосередня їх (дисків відеофіксації) відсутність та витребування зазначеної відеофіксації судом першої інстанції, не свідчить про нездійснення відеофіксації правопорушення у встановленому законом порядку, або надана відеофіксація не відповідає дійсності щодо зафіксованих на ній подій відносно ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав зупинки автомобіля поліцейськими спростовуються відеозаписом, з якого вбачається, що працівник поліції пояснює водієві підстави зупинки автомобіля: статті 32, 34 Закону України “Про національну поліцію”.
Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено право скористатися юридичною допомогою адвоката суперечать протоколу про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що ОСОБА_1 засвідчив підписом, що йому було роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, яка у тому числі містить у собі положення про право користуватися юридичною допомогою адвоката і повідомлено про розгляд справи.
З переглянутого у ході апеляційного розгляду справи відеозапису не вбачається, що під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 звертався із клопотаннями про забезпечення участі захисника чи про те, що він має намір викликати адвоката на місце події з метою представництва його інтересів. Апеляційний суд звертає увагу, що як протягом усього розгляду справи судом першої інстанції, так і під час її перегляду в апеляційному порядку, ОСОБА_1 користувався професійними правничими послугами, представництво його інтересів здійснювалося, адвокатом, а отже право на правничу допомогу, особі щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, забезпечено.
Разом з тим, відеозапис містить пояснення ОСОБА_1 про вживання наркотичних засобів: “ ...курив місяць назад...”, потім: “... курив вчора, я ще утром курив трохи..” та на неодноразову пропозицію пройти медичний огляд не погоджувався, та періодично надавав відповіді: “для чого це”, просив час для обміркування своєї позиції щодо проходження медичного огляду на стан сп`яніння, який йому поліцейськими надавався, проте фактично відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.
З дослідженого відеозапису вбачається, що поведінка ОСОБА_1 вказує, що він усвідомлював вимогу пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, проте не бажав її виконати, здійснював при цьому свідомі та вольові дії не надав згоду на проходження такого огляду. 
Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
При цьому апеляційний суд зауважує, що ОСОБА_1 має правовий статус спеціального суб`єкта водія, що підтверджується посвідченням водія.
Відповідно до п. 1.3.ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Вказаний нормативний акт встановлює презумпцію знання водієм транспортного засобу його положень та однозначного обов`язку їх виконання.
За таких обставин, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, суддя районного суду дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Докази на доведення вини зібрані поліцеськими та зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна. 
Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався вимог ст. ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також того, що вчинене правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.
При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
За таких обставин, оскільки за приписами ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є окремою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,
постановив:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2023 року - залишити без задоволення.
Постанову Київського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя
Одеського апеляційного суду І.В. Склярська