УХВАЛА

08 червня 2023 року 
м. Київ

справа №460/16628/21
адміністративне провадження № К/990/19490/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,
суддів: Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 8 травня 2023 року у справі №460/16628/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення коштів,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:
- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки при звільненні за весь час затримки з 17 вересня 2021 року до 7 листопада 2021 року в розмірі: 33811,44 грн.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 8 травня 2023 року, позов задоволено частково:
- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній розмір грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17 вересня 2021 року до 7 листопада 2021 року в сумі: 10839,98 грн.;
- в задоволенні решти вимог відмовлено.
Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, Військова частина НОМЕР_1 звернулась із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), надіславши її 26 травня 2023 року за допомогою засобів поштового зв`язку.
У своїй касаційній скарзі скаржник просить рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 8 травня 2023 року у справі №460/16628/21 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. 
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд зазначає наступне.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень суд першої інстанції вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження.
Водночас, пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Оскаржуючи судові рішення, розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження, відповідач зазначає про наявність виняткових обставин, передбачених підпунктом «а» та «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України (касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та становить значний суспільний інтерес), а також позивач зазначає, що суди попередніх інстанцій застосували положення  статті 117 КЗпП, пункту 242 Положення №1153/2008 та пункту 4 Порядку№178 без урахування висновків щодо застосування цих норм у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду у справах №480/3105/19, №340/680/20 та посилається на невстановлення судами фактичних обставин справи.
Скаржник жодним чином не обґрунтував в чому полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розумінні та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.
Твердження заявника касаційної скарги, що справа становить значний суспільний інтерес не підтверджені належними доказами та не обґрунтовані обставинами, які б виділяли вимоги скаржника у цій справі в якусь особливу категорію спорів або свідчили про наявність заінтересованості необмеженої кількості осіб в результатах розгляду саме цієї справи.
Таким чином, оскаржуючи судові рішення, прийняті у справі, що розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, скаржник у касаційній скарзі не довів підстав, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, за яких оскаржувані судові рішення підлягають перегляду в касаційному порядку.
Інші, наведені у касаційній скарзі доводи та мотиви не дають підстав для висновку, що судові рішення, постановлені у зазначеній справі, можливо віднести до випадків, передбачених пунктом пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Отже, характер спірних правовідносин, предмет і категорія спору, коло учасників спірних правовідносин, правозастосовна практика, що складалася з приводу спорів цієї категорії, відсутність ознак, які відрізняють цю касаційну скаргу від інших, дають підстави вважати, що судові рішення, які ухвалені у справі за позовом ОСОБА_2 , як у справі, що розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, не підлягають касаційному оскарженню.
Доводи касаційної скарги щодо застосування судами норми права без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у справах №480/3105/19, №340/680/20 та невстановленні судами фактичних обставин справи, відхиляються судом касаційної інстанції, оскільки, пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачає можливість перегляду, в якості винятку, судового рішення, що не підлягає касаційному оскарженню судом касаційної інстанції у разі, якщо заявником зазначені випадки, передбачені підпунктами "а" - "г" цієї норми, проте військовою частиною таких винятків не зазначено, а доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з розміром одноразової грошової допомоги, яка не є предметом спору у цій справі та необхідності застосування принципу співмірності у спірних правовідносинах. 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з пунктом 8 частини другої якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та, у визначених законом випадках, - на касаційне оскарження судового рішення.
Зазначена конституційна норма кореспондується з положеннями частини першої статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Зважаючи на те, що оскаржувані судові рішення, ухвалені за правилами спрощеного позовного провадження, а з наведених у касаційній скарзі мотивів й доданих до неї матеріалів не вбачається наявності передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткових обставин, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись пунктом 2 частини п`ятої статті 328, пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд,
УХВАЛИВ:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 8 травня 2023 року у справі №460/16628/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення коштів.
2.  Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
3.  Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

……………………………

……………………………

……………………………
Н.М. Мартинюк
А.В. Жук
Ж.М. Мельник-Томенко,
Судді Верховного Суду