У х в а л а  
 
27 квітня 2023 року
м. Київ
 
справа № 344/8036/20
провадження № 61-13248ск22
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Ігнатенка В. М. від участі у розгляді касаційної скарги  ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 листопада 2021 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року в справі за позовом приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення коштів за спожиту необліковану електроенергію та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» про визнання акту незаконним, визнання факту від`єднання від енергопостачання квартири незаконним, зобов`язання під`єднати квартиру до мережі енергопостачання, стягнення моральної шкоди,
 
В с т а н о в и в:
 
У червні 2020 року ПАТ «Прикарпаттяобленерго» звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_1 , в якому з урахуванням збільшених позовних вимог, просило стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Прикарпаттяобленерго»                                    15 341,11 грн боргу за спожиту необліковану електроенергію.
 
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся із зустрічним позовом до відповідача та просив визнати незаконним та скасувати акт від 30 серпня                2018 року № 084695 і відповідно рахунок на суму 6 421,50 грн; визнати факт від`єднання від енергопостачання квартири, починаючи з 30 серпня 2018 року по цей час та вилучення (викрадення) ліній кабелів незаконними; стягнути моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн та 5 000,00 грн матеріальних витрат, пов`язаних з розглядом справи; зобов`язати під`єднати квартиру до мережі енергопостачання (здійснити підключення); провести перерахунки заборгованості, враховуючи пільги, якими ОСОБА_1 має право скористатися, як учасник АТО (ООС) та надіслати відповідний рахунок для оплати.
 
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 23 листопада 2021 року первісний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь                              ПАТ «Прикарпаттяобленерго» 15 341,11 грн боргу за спожиту необліковану електроенергію. В задоволенні зустрічного позову відмовлено.
 
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
 
Рішення Івано-Франківського міського суду від 23 листопада 2021 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Прикарпаттяобленерго» 15 341,11 грн боргу за спожиту необліковану електроенергію скасовано.
 
Ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов ПАТ «Прикарпаттяобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення коштів за спожиту, необліковану електроенергію задоволено частково.
 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Прикарпаттяобленерго»                                    8 919, 55 грн боргу за спожиту необліковану електроенергію.
 
В решті рішення залишено без змін.
 
Додатковим рішенням Івано-Франківського апеляційного суду від 28 листопада  2022 року  стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Прикарпаттяобленерго»   витрати на правову допомогу в розмірі 2 000,00 грн та судовий збір в розмірі   960,50 грн.
 
24 грудня 2022 року ОСОБА_1 надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 листопада 2021 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року. Повний текст постанови складений 14 листопада 2022 року.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить суд касаційної інстанції скасувати рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від                     23 листопада 2021 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року в частині вирішення позовних вимог                                                 ПАТ «Прикарпаттяобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення коштів за спожиту необліковану електроенергію, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
 
Ухвалою Верховного Суду від 17 січня 2023 року касаційну скаргу                           ОСОБА_2 залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків, який не міг перевищувати десяти днів з дня отримання цієї ухвали, а саме для: 
 
- надання до суду обґрунтованої заяви про поновлення строку на касаційне оскарження (з доданими до неї відповідними доказами) або наведення інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 листопада                   2021 року та постанови Івано-Франківського апеляційного суду від                                       10 листопада 2022 року; 
 
- надання до суду належним чином оформленої касаційної скарги із зазначенням у ній, крім іншого, чітко та належним чином підстави (підставу) касаційного оскарження, визначені в пункті (пунктах) 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України. Належним чином оформлена касаційна скарга має бути подана до суду із доданими до неї копіями у відповідній кількості для інших учасників справи; 
 
- надання належних документів на підтвердження права на звільнення від оплати судового збору (клопотання з відповідними доказами), або сплати судового збору за подання касаційної скарги. 
 
06 березня 2023 року ОСОБА_1 надіслав документи на усунення недоліків касаційної скарги, а також доповнення до касаційної скарги.
 
Ухвалою Верховного Суду від 22 березня 2023 року доповнення до касаційної скарги  ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 листопада 2021 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року, подані       ОСОБА_1 , повернуто особі, яка їх подала.
 
Продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, встановлений ухвалою Верховного Суду від 17 січня 2023 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали, а саме для: 
 
- надання до суду обґрунтованої заяви про поновлення строку на касаційне оскарження (з доданими до неї відповідними доказами, зокрема, довідкою суду про дату отримання оскаржуваної постанови) або наведення інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 листопада 2021 року та постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року;
 
- надання до суду належним чином оформленої касаційної скарги в новій редакції (як окремий документ) із зазначенням у ній, крім іншого, чітко та належним чином підстави (підставу) касаційного оскарження, визначені в пункті (пунктах) 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України. Належним чином оформлена касаційна скарга має бути подана до суду із доданими до неї копіями у відповідній кількості для інших учасників справи; 
 
- надання належних документів на підтвердження права на звільнення від оплати судового збору (клопотання з відповідними доказами, зокрема, довідками про розміри доходів за 2021 рік), або сплати судового збору за подання касаційної скарги. 
 
24 квітня 2023 року ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку, подав до Верховного Суду заяву про відвід судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Ігнатенка В. М.
 
В обґрунтування заяви про відвід заявник зазначає, що на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 17 січня 2023 року надав усі необхідні документи, в тому числі фотокопії з матеріалів справи. Однак суддею Верховного Суду Ігнатенком В. М. 22 березня 2023 року було постановлено ухвалу, майже аналогічну попередній, з якої вбачається прояв надмірного формалізму, персональне небажання розглянути справу, очевидну неупередженість та відмову у ефективному доступі до правосуддя.
 
Заявник вважає, що зазначені обставини викликають сумніви в об`єктивності судді Верховного Суду Ігнатенка В. М. та є підставою для відводу.
 
Відповідно до статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
 
До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
 
Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (BELUKHA v. UKRAINE, N 33949/02, § 49-52, ЄСПЛ, від 09 листопада 2006 року).
 
Згідно з частинами другою та третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.
 
Оцінюючи наявність обґрунтованих підстав для відводу щодо суб`єктивного критерію, суд дійшов переконання про відсутність підстав стверджувати, що суддя Верховного Суду Ігнатенко В. М. виявляє особисту упередженість.
 
Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного, а доказів протилежного заявником суду не надано.
 
Зміст заяви ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Ігнатенка В. М. не свідчить про наявність підстав, передбачених статтею 36 ЦПК України, а зводиться до незгоди заявника з прийнятим суддею процесуальним рішенням.
 
Положення процесуального закону однозначно визначають, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК України).
 
Необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є порушенням права на справедливий суд, так само як і задоволення необґрунтованої заяви про відвід судді.
 
Враховуючи необґрунтованість заявленого ОСОБА_2 відводу судді Верховного Суду Ігнатенку В. М., питання про відвід судді відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України підлягає передачі на вирішення іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.
 
Керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України,
 
У х в а л и в:
 
Заяву  ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача                       Ігнатенка В. М. від участі у розгляді касаційної скарги  ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 листопада 2021 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року в справі за позовом приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення коштів за спожиту, необліковану електроенергію та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» про визнання акту незаконним, визнання факту від`єднання від енергопостачання квартири незаконним, зобов`язання під`єднати квартиру до мережі енергопостачання, стягнення моральної шкоди - визнати необґрунтованою.
 
Заяву про відвід Верховного Суду Ігнатенка В. М. передати судді, який не входить до складу суду, визначеному у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                            В. М. Ігнатенко