ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4442/23 Справа № 201/15249/17 	  	Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С. С. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року                                                                м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі:
судді - доповідача Халаджи О. В.
суддів: Канурної О.Д. Космачевської Т.В.
секретар Кругман А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» на додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2023 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» до ОСОБА_1 , треті особи – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Перевертун Олександр Юрійович про розірвання договору купівлі – продажу та стягнення збитків (суддя першої інстанції Федоріщев С.С.), 

В С Т А Н О В И В:

11 жовтня 2017 року позивач Товариство з обмеженою відовідальністю «Автокредит Плюс» звернулось до Жовтневого районого суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 , треті особи – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Перевертун Олександр Юрійович про розірвання договору купівлі – продажу та стягнення збитків.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 березня 2023 року в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» до ОСОБА_1 , треті особи – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Перевертун Олександр Юрійович про розірвання договору купівлі – продажу та стягнення збитків відмовлено.
       15 березня 2023 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 подав заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 22295 грн. 50 коп.
       Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2023 року стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 22 295,50 грн
       Із вказаним додатковим рішенням суду не погодився представник Товариства ОСОБА_5 , та подав апеляційну скаргу, вважає, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, сума стягнутих витрат на професійну правничу допомогу завищена, з огляду на об`м наданої адвокатом правової допомоги та витраченим часом, розмір витрат не відповідає критеріям співмірності, обґрунтованості та розумності.
       Наголошує на тому, що представники позивача взагалі не знали ні про подану заяву про ухвалення додатквого рішення, ні про призначене судове засідання на 16 березня 2023 року і не мади можливості подати свої заперечення.
        ОСОБА_5 просив додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2023 року скасувати в задоволенні заяви проухвалення додаткового рішення відмовити.
       Від учасників справи відзив на апеляційну скаргу не надходив.
У судовому засіданні представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» Прохода Р.С.
Учасники справи у судове засідання не з`явились про час, дату та місце розгляду справи були повідомленні належним чином.
Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
       Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступного:
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
У відповідності до ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь – якого учасника справи , не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує своє апеляційну скаргу такою підставою.
У ч. 4 ст. 270 ЦПК України зазначено, що у випадку необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи у судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Так, в матеріалах справи відсутні відомості про належне повідомлення ТОВ «Автокредит Плюс», про що заявлено в апеляційній сказі, а тому додаткове судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.
Вивчивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку про задоволення заяви про прийняття додаткової постанови з наступних підстав.
Згідно пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до частини 2 статті 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (частини 1, 3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків  тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15 зазначила, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документів, що свідчить про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зробила висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Як вбачається з матеріалів справи, представником ОСОБА_1 у цивільній справі № 201/15249/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» до ОСОБА_1 , треті особи – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Перевертун Олександр Юрійович про розірвання договору купівлі – продажу та стягнення збитків був адвокат Кучер А.А. який діяв на підставі Ордера серія ВЛ № 000,031348 (т.2 а.с.58) та договору про надання правової допомоги від 19 червня 2020 року ( т.3 а.с.73-75).
Згідно п.п.4.1. вказаного Договору, за послуги, що надаються адвокатом у відповідності із умовами даного Договору, клієнт сплачує адвокату гонорар у наступному розмірі: 
-фіксований розмір 1500 грн. 00 коп. за одне судове засідання, у якому приймав участь адвокат, нелалежно від тривалості судового засідання.
-Всі інші послуги адвоката оплачується погодинно виходячи у розмірі 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який діяв на час роботи адвоката.
У відповідності до п.п. 4.2. Договору сторони погодили, що гонорар адвоката по даному договору буде виплачено протягом п`яти днів після прийняття судом пешої інстанції рішення по суті вимог клієнта на підставі акту прийняття-передачі виконаних послуг (робіт).
Згідно Акту прийняття-передачі наданих послуг ( робіт) від 14 березня 2023 рокувартість наданих послуг у період з 19 червня 2020 року по 14 березня 2023 року становить 22295,50 грн. (т.3 а.с.77).
Відповідно до квитанії до прибуткового касового ордера № 14/03 від 14 березня 2023 року ОСОБА_1 сплатив ОСОБА_4 22295,50 грн на підставі Акту прийняття-передачі наданих послуг (т.3 а.с.76).
Матеріалами справи підтверджується факт отримання відповідачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги, що сума правничої допомоги завищена з огляду на об`єм наданої адвокатом допомоги та витраченим часом, підтверджується матеріалами справи, а тому апеляційний суд вважає, що в даному випадку сума 15 000 гривень буде цілком відповідати наданій правовій допомозі.
Керуючись статтями 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» задовольнити частково.
Додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2023 року скасувати.
Заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» (код ЄДРПОУ 34410930) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правову допомогу у сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:                                                                                О. В. Халаджи                                                         
                                                                               О.Д.Канурна

                                                                               Т.В. Космачевська

Повний текст судового рішення складено 18 травня 2023 року.

Суддя-доповідач                                                                О. В. Халаджи