ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" квітня 2023 р.           Справа№ 910/4404/22
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Шаптали  Є.Ю.
суддів:            Чорногуза М.Г. 
          Яковлєва М.Л. 

без повідомлення (виклику) учасників справи
розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 
на рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2022 у справі №910/4404/22 (суддя Грєхова О.А., повний текст рішення складено 12.09.2022)
за позовом Івано-Франківського міського центру зайнятості 
до Філії "Оператор газотранспортної системи України" Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 
про стягнення 73 208,78 грн

ВСТАНОВИВ:

Івано-Франківський міський центр зайнятості звернувся до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Філії «Оператор газотранспортної системи України» Акціонерного товариства «Укртрансгаз» про стягнення 73 208,78 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що виплачена позивачем ОСОБА_1 допомога по безробіттю в розмірі 73 208,78 грн підлягає відшкодуванню відповідачем (як роботодавцем) на підставі частини 4  статті 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», у зв`язку з поновленням ОСОБА_1 на роботі за рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15.04.2021 у справі № 334/10402/20.
Рішенням Господарського суду Сумської області від 06.09.2022 позов задоволено повністю. Стягнуто з філії «Оператор газотранспортної системи» Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на користь Івано-Франківського міського центру зайнятості грошові кошти у розмірі 73 208 грн 78 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2  481 грн 00 коп. 
Суд дійшов висновку, що позивач має право на відшкодування суми виплаченого забезпечення безробітному відповідно до ст.ст.  34,  35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з огляду на те, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 квітня 2021 року, зміненим постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 18.08.2021 та залишеним без змін постановою Верховного Суду від 04.05.2022 зокрема поновлено на роботі ОСОБА_1 на посаді начальника західного сектору протикорозійного захисту відділу протикорозійного захисту та діагностики управління транспортування газу філії «Оператор газотранспортної системи» Акціонерного товариства «Укртрансгаз».
Не погодившись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Акціонерного товариства «Укртрансгаз» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2022 у справі №910/4404/22 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог.
Узагальнені доводи скаржника зводяться до відсутності доказів на підтвердження надання ОСОБА_1 статусу безробітного та перерахування йому допомоги по безробіттю, у зв`язку з чим на думку апелянта судом першої інстанції порушено норми процесуального права та неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.
12.10.2022 безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2022 у справі №910/4404/22.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2022 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у наступному складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Іоннікова І.А., Тарасенко К.В.
На час надходження апеляційної скарги матеріали справи №910/4404/22 на адресу Північного апеляційного господарського суду не надходили, у зв`язку з чим ухвалою від 17.10.2022 відкладено вирішення питання щодо апеляційної скарги Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2022 у справі №910/4404/22 до надходження матеріалів справи на адресу Північного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду міста Києва надіслати матеріали справи №910/4404/22 на адресу Північного апеляційного господарського суду.
02.11.2022 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали вказаної справи.
Головуючий суддя Шаптала Є.Ю. з 26.10.2022 по 10.11.2022 перебував у щорічній відпустці.
Розпорядженням т.в.о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/3607/22 від 17.11.2022, у зв`язку з перебуванням суддів Тарасенко К.В. та Іоннікової І.А., у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 17.11.2022 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Тищенко О.В., Яковлєв М.Л.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.11.2022 у справі №910/4404/22 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2022 залишено без руху та надано скаржникові строк для усунення недоліків, допущених останнім при поданні апеляційної скарги.
Через канцелярію Північного апеляційного господарського суду 23.12.2022 від скаржника надійшла заява про поновлення процесуального строку.
Головуючий суддя Шаптала Є.Ю. з 28.12.2022 по 30.12.2022 перебував у щорічній відпустці.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/19/23 від 09.01.2023, у зв`язку з перебуванням судді Тищенко О.В., у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 09.01.2023 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Чорногуз М.Г., Яковлєв М.Л.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.01.2023 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2022 прийнято до свого провадження колегією суддів у визначеному складі. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2022 у справі №910/4404/22, розгляд якої здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Позивач своїм процесуальним правом на надання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до ч. ч. 1, 3   ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України)   у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.
Так, згідно з ч. 13   ст. 8 ГПК України   розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 3   ст. 12 ГПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Колегія суддів дійшла висновку про необхідність вийти за межі граничного процесуального строку розгляду даної справи, здійснивши її розгляд у розумний строк, застосувавши ст.ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст.ст. 2, 11 ГПК України.
Суд апеляційної інстанції, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 13.08.2021 в Івано-Франківський міський центр зайнятості звернувся як шукаючий роботу ОСОБА_1 .
З 16.08.2021 ОСОБА_1 було надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю.
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 квітня 2021 року визнано протиправним та скасовано наказ АТ «Укртрансгаз» № 427-к від 14.07.2020 «Про звільнення» ОСОБА_1 з посади начальника західного сектору протикорозійного захисту відділу протикорозійного захисту та діагностики управління транспортування газу філії «Оператор газотранспортної системи» Акціонерного товариства «Укртрансгаз» з 15 липня 2020 року, у зв`язку зі скороченням штату працівників, на підставі п.1  ст. 40 Кодексу законів про працю України; поновлено ОСОБА_1 на рівнозначній посаді до посади, яку обіймав на час звільнення або внести зміни в штатному розписі ввівши скорочену посаду начальника західного сектору протикорозійного захисту відділу протикорозійного захисту та діагностики управління транспортування газу філії «Оператор газотранспортної системи» Акціонерного товариства «Укртрансгаз»; стягнуто з АТ «Укртрансгаз» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16 липня 2020 року по 15 квітня 2021 року в сумі 331 966,04 грн., з обов`язковим відрахуванням необхідних платежів, нарахованих на вказану виплату, згідно вимог чинного законодавства.
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 18.08.2021 апеляційну скаргу АТ «Укртрансгаз» задоволено частково; рішення Івано-Франківського міського суду від 15 квітня 2021 року в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 на рівнозначній посаді, яку обіймав на час звільнення або внесення змін в штатний розпис ввівши скорочену посаду начальника західного сектору протикорозійного захисту відділу протикорозійного захисту та діагностики управління транспортування газу філії «Оператор газотранспортної системи» Акціонерного товариства «Укртрансгаз» змінено. Викладено абзац 3 резолютивної частини рішення суду в наступній редакції: «Поновити на роботі ОСОБА_1 на посаді начальника західного сектору протикорозійного захисту відділу протикорозійного захисту та діагностики управління транспортування газу філії «Оператор газотранспортної системи» Акціонерного товариства «Укртрансгаз». В решті рішення суду залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 04 травня 2022 року рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 квітня 2021 року у незміненій частині та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 18 серпня 2021 року залишено без змін.
Наказом філії «Оператор газотранспортної системи» Акціонерного товариства «Укртрансгаз» № 30-к від 20.04.2021 поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника західного сектору протикорозійного захисту відділу протикорозійного захисту та діагностики управління транспортування газу філії «Оператор газотранспортної системи» Акціонерного товариства «Укртрансгаз» з 16.07.2020.
Відповідно до розрахунку, у період з 16.08.2020 по 19.04.2021 гр. ОСОБА_1 було виплачено матеріальне забезпечення на випадок безробіття у розмірі 73    208,78 грн.
Позивач звернувся до відповідача із Повідомленням № 1604-06/29-21 від 28.04.2021 про повернення коштів, яке отримано відповідачем 05.05.2021, однак залишене без відповіді та задоволення, що зумовило звернення з даним позовом до суду.
Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, з чим погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.
Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються  Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».
Згідно ч. 1  ст. 3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»  законодавство про страхування, на випадок безробіття, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього  Закону,  Закону України «Про зайнятість населення»  та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, а також міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до п. 1 ст. 1 вищезазначеного Закону система прав, обов`язків і гарантій, які передбачають матеріальне забезпечення на випадок безробіття, з незалежних від застрахованих осіб обставин, та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.
Згідно із п. 8  ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», страховим випадком є подія, через яку застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи, внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу.
Статтями  34,  35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному, в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному, у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.
Обов`язок роботодавця відшкодувати Фонду вартість послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, виникає тільки у випадку, коли працівника звільнено незаконно і саме через цю подію застрахована особа втратила заробітну плату і була вимушена стати на облік як безробітна та отримувати страхові виплати.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем виплачено ОСОБА_1 за період з 16.08.2020 по 19.04.2021 допомогу з безробіття в сумі 73    208,78 грн відповідно до розрахунку (а.с. 12).
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За змістом статті 79 ГПК України  наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18).
За приписами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Доводи скаржника про відсутність доказів на підтвердження надання ОСОБА_1 статусу безробітного та перерахування йому допомоги по безробіттю колегія суддів визнає необгрунтованими та такими, що спростовуються наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності, враховуючи при цьому те, що відповідачем як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, не надано жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку відшкодувати суму виплаченого забезпечення безробітному відповідно до ст.ст.  34,  35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».
Як було зазначено вище, рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 квітня 2021 року визнано протиправним та скасовано наказ АТ «Укртрансгаз» № 427-к від 14.07.2020 «Про звільнення» ОСОБА_1 з посади начальника західного сектору протикорозійного захисту відділу протикорозійного захисту та діагностики управління транспортування газу філії «Оператор газотранспортної системи» Акціонерного товариства «Укртрансгаз» з 15 липня 2020 року, у зв`язку зі скороченням штату працівників, на підставі п.1  ст. 40 Кодексу законів про працю України; поновлено ОСОБА_1     на рівнозначній посаді до посади, яку обіймав на час звільнення або внести зміни в штатному розписі ввівши скорочену посаду начальника західного сектору протикорозійного захисту відділу протикорозійного захисту та діагностики управління транспортування газу філії «Оператор газотранспортної системи» Акціонерного товариства «Укртрансгаз»; стягнуто з АТ «Укртрансгаз» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16 липня 2020 року по 15 квітня 2021 року в сумі 331 966,04 грн., з обов`язковим відрахуванням необхідних платежів, нарахованих на вказану виплату, згідно вимог чинного законодавства.
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 18.08.2021 апеляційну скаргу АТ «Укртрансгаз» задоволено частково; рішення Івано-Франківського міського суду від 15 квітня 2021 року в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 на рівнозначній посаді, яку обіймав на час звільнення або внесення змін в штатний розпис ввівши скорочену посаду начальника західного сектору протикорозійного захисту відділу протикорозійного захисту та діагностики управління транспортування газу філії «Оператор газотранспортної системи» Акціонерного товариства «Укртрансгаз» змінено. Викладено абзац 3 резолютивної частини рішення суду в наступній редакції: «Поновити на роботі ОСОБА_1 на посаді начальника західного сектору протикорозійного захисту відділу протикорозійного захисту та діагностики управління транспортування газу філії «Оператор газотранспортної системи» Акціонерного товариства «Укртрансгаз». В решті рішення суду залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 04 травня 2022 року рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 квітня 2021 року у незміненій частині та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 18 серпня 2021 року залишено без змін.
Отже, незаконність звільнення з посади вищевказаної особи відповідачем встановлена судовим рішенням, яким, зокрема, і поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника західного сектору протикорозійного захисту відділу протикорозійного захисту та діагностики управління транспортування газу філії «Оператор газотранспортної системи» Акціонерного товариства «Укртрансгаз» згідно наказу № 30-к від 20.04.2021.
Відповідно до п. 2 ч. 1  ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення»  реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється з дня поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.
Пунктом 2 ч. 1  ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»  встановлено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється з дня поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.
Згідно з п. 4 ст. 35 Закону України про «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» із роботодавця утримуються: сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному, у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.
Також відповідно до частин 2, 3  ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»  передбачено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
Отже, на підставі цієї норми за рахунок застрахованих осіб підлягають відшкодуванню лише витрати понесені Фондом внаслідок умисного невиконання цими особами своїх обов`язків та зловживання ними.
Як правильно зазначив суд першої інстанції, доказів невиконання ОСОБА_1 своїх обов`язків або зловживання ним, які б свідчили про наявність підстав у відповідності до приписів  Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»  для стягнення таких витрат саме з ОСОБА_1 , матеріли справи не містять.
Підсумовуючи викладене, з огляду на те, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 квітня 2021 року, зміненим постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 18.08.2021 та залишеним без змін постановою Верховного Суду від 04.05.2022 визнано протиправним та скасовано наказ АТ «Укртрансгаз» № 427-к від 14.07.2020 «Про звільнення» ОСОБА_1 з посади начальника західного сектору протикорозійного захисту відділу протикорозійного захисту та діагностики управління транспортування газу філії «Оператор газотранспортної системи» Акціонерного товариства «Укртрансгаз» з 15 липня 2020 року, у зв`язку зі скороченням штату працівників, на підставі п.1  ст. 40 Кодексу законів про працю України  та поновлено на роботі ОСОБА_1 на посаді начальника західного сектору протикорозійного захисту відділу протикорозійного захисту та діагностики управління транспортування газу філії «Оператор газотранспортної системи» Акціонерного товариства «Укртрансгаз», колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач має право на відшкодування суми виплаченого забезпечення безробітному відповідно до ст.ст.  34,  35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».
Відповідачем вказані обставини в поданій апеляційній скарзі належним чином не спростовано.
Судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення повно та всебічно досліджено обставини справи, дано їм належну правову оцінку на підставі наявних у справі доказів у їх сукупності, висновки суду є вмотивованими, а тому доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Дослідивши вищенаведені обставини, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2022 у справі №910/4404/22.  
Статтею 129 Конституції України  встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.ч. 1-3  ст. 13 Господарського процесуального кодексу України  судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. 
За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. 
Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). 
Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
Суд апеляційної інстанції зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 р. N 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 р. N3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.
За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2022 у справі №910/4404/22 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.
Колегія суддів зазначає про те, що при апеляційному перегляді не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права щодо винесення судом першої інстанції рішення.
З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2022 у справі №910/4404/22 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.
Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.
Керуючись ст.ст. 86, 123, 126, 129, 269, 270, 275, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2022 у справі №910/4404/22- залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2022 у справі №910/4404/22 - залишити без змін.
3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за скаржником.
4. Матеріали справи № 910/4404/22 повернути до суду першої інстанції.

          Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Головуючий суддя                                                            Є.Ю. Шаптала 

Судді                                                                                М.Г. Чорногуз

                                                                                М.Л. Яковлєв