Дата документу 08.05.2023 Справа № 335/1554/22

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 335/1554/22 Головуючий у 1-й інстанції: Рибалко Н.І.
Провадження № 22-ц/807/875/23 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Трофимової Д.А.
суддів: Бєлки В.Ю.,
Крилової О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Концерну «Міські теплові мережі» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2023 року (повний текст рішення складено03 лютого 2023 року)у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, 

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2022 року Концерн «МТМ» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що Концерн «МТМ» діє на підставі статуту. Відповідно до статуту підприємства основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організації та її збут та інше.
ОСОБА_1 на праві приватної власності належить нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначене приміщення знаходиться у житловому будинку та має єдину систему централізованого опалення.
Позивач підготував для відповідача належним чином оформлений проект договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією, та надіслав його на адресу відповідача 11.07.2018 року та 13.03.2019 року, проте ОСОБА_1 не відповіла на оферту та не повернула на адресу Концерну «МТМ» належно оформленої підписаної копії договору.
Відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладення якого лежить і на споживачеві, і на теплопостачальній організації не виключає можливості стягнення зі споживача на користь теплопостачальної організації вартості наданої теплової енергії, оскільки між сторонами склалися фактичні договірні відносини. 
Концерн «МТМ» у період з листопада 2020 року по квітень 2021 року відпустив нежитловомому приміщенню теплову енергію на загальну суму 8 999,76 грн. Теплова енергія відпускалася боржнику в нежитлове приміщення АДРЕСА_2 . За вказаний період заперечень з боку відповідача на неналежну якість надання послуг централізованого опалення на адресу Концерну «МТМ» не надходило. 
Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути зі ОСОБА_1 на свою користь суму основного боргу - 8 999,76 грн., суму інфляційних втрат в розмірі 484,02 грн., 3% річних - 219,30 грн. та судовий збір в сумі 2 481,00 грн.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2023 року у задоволенні позову Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води відмовлено. 
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Концерн «Міські теплові мережі» подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповне з`ясовані обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовані норми матеріального права, має місце невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, тому просить рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не враховано того факту, що приміщення відповідача обладнане трубопроводами внутрішньої системи опалення житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 . 3 цього виходить, що регулювання відносин надання послуг з централізованого опалення, а також порядок обліку та оплати послуг визначається «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачанні холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005р. за № 630. Нарахування за централізоване опалення здійснювалися згідно діючих за спірний період нормативно-правових актів, а саме п. 12 Правил № 630, відповідно до яких загальний обсяг теплової енергії, визначений за допомогою вузла комерційного обліку розподіляється між споживачами приміщення пропорційно до опалюваної площі таких споживачів та у разі відсутності засобів обліку теплової енергії розмір обсягу теплової енергії на опалення визначається за нормативами споживання. У приміщенні відповідача розподільчі прилади обліку теплової енергії на опалення не встановлено (встановлено тільки будинковий вузол комерційного обліку), тому згідно п. 12 Правил № 630 та Керівного технічного матеріалу (КТМ) 204 Україна 244-94 нарахування здійснювалися за нормативами споживання з урахуванням показів комерційного (будинкового) засобу обліку теплової енергії.
Копії апеляційної скарги та ухвали про відкриття апеляційного провадження направлені відповідачу за зареєстрованою адресою її місця проживання, повернулись до суду з довідкою поштового відділення "адресат відсутній за  вказаною адресою". 19 квітня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Котькорло О.А. отримав копії апеляційної скарги та ухвали про відкриття апеляційного провадження, що підтверджується розпискою від 19.04.2023 року (а.с. 127).
Копія ухвали про відкриття апеляційного провадження також отримана Концерном «Міські теплові мережі», що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 120).
Від представника ОСОБА_1 - адвоката Котькорло О.А. на адресу апеляційного суду надійшов відзив, у якому він просить залишити апеляційну скаргу представника Концерну «Міські теплові мережі» без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.
Відповідно до частин 1, 3 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.
Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвалюючи рішення суд виходив із того, що позивачем надавалися відповідачу послуги з теплопостачання, проте, не доведено належними та допустимими доказами споживання відповідачем теплової енергії на суму 8 999,76 грн. Так, наданий позивачем розрахунок основного боргу за особовим рахунком № НОМЕР_1 від 28.02.2019 року, не може бути взятий за основу для проведення нарахувань за спожиту відповідачем теплову енергію, а тому у задоволені позову слід відмовити у зв`язку з недоведеністю належними та допустимими доказами кількості наданих послуг та розміру заборгованості. Враховуючи, що у задоволенні позову про стягнення основної суми боргу відмовлено в повному обсязі, то відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення інфляційний втрат та 3% річних, які є видами цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Проте, в повній мірі з такими висновками суду погодитися не можна з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
За положеннями ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). 
За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.
В силу вимог ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.
Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
За нормами ст.ст. 67, 68 ЖК України наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 як фізичній особі, на підставі договору купівлі-продажу від 03.05.2018 року на праві власності належить нежитлове приміщення № 149, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 55,7 кв.м. (а.с. 8, 9-10, 14).
ОСОБА_2 змінила прізвище на ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 від 10.05.2018 року (а.с. 11).
Листом № 278/09 від 13.03.2019 року Концерн «МТМ» повідомив відповідача про необхідність укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та направив останній 2 примірники розробленого позивачем договору № 204167 від 01.03.2019 року. В супровідному листі наголошено на обов`язковості укладення договору та поверненні примірника позивачу після його підписання (а.с. 17, 78, 79, 80, 81-83, 84, 85).
У відповідності до акту на закриття прихованих робіт від 16.01.2020 року, складеного працівниками ПП «Шторм» за замовленням ОСОБА_1 , у нежитловому приміщення № 149, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , були проведені роботи з теплоізоляції транзитних трубопроводів опалення матеріалом Teploizol 52x6 mm (а.с. 59-60).
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, згідно технічного паспорту у приміщенні № НОМЕР_3 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , встановлене центральне опалення (а.с. 15-16).
Відповідно до акту обстеження системи теплопостачання, складеного інженерами Концерну «МТМ» 17.11.2020 року, за результатами огляду нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_5 , що належить ОСОБА_2 , встановлено, що воно розташоване в цокольному поверсі 5-ти поверхового житлового будинку, система опалення житлового будинку однотрубна з верхнім розподіленням та приєднана до теплових мереж через елеваторний вузол. Приміщення вбудовано-прибудоване, використовується під кафе. Система опалення сумісна з житловим будинком. Вхід окремий. Займана площа приміщення S - 55,7 кв.м. відповідає заявленій площі згідно договору купівлі-продажу. ГВП – відсутнє, в житловому будинку газові колонки. Акт було складено у присутності наймачів,  які від підпису відмовились, власник приміщення на телефонні дзвінки не відповідає (а.с. 20).
04.01.2022 року позивачем на адресу відповідача направлені: письмова вимога щодо погашення заборгованості за теплову енергію № 751/05-юр від 04.01.2022 року у розмірі 8 999,76 грн. за період з листопада 2020 року по квітень 2021 року, а також інфляційних втрат в сумі 484,02 грн., 3% річних - 219,30 грн. (а.с. 20, 21).
У зв`язку з відсутністю укладеного договору, облік відпущеної теплової енергії здійснювався за особовим рахунком № НОМЕР_1 .
Відповідно до наданих позивачем рахунків за теплову енергію, актів приймання передачі теплової енергії споживачу ОСОБА_1 , яка є власником нежитлового приміщення  (особовий рахунок № НОМЕР_1 ), акту звірки взаємних розрахунків відповідачу було надано централізоване опалення (а.с. 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31): 
-у листопаді 2020 року у обсязі 0.926000 Гкал, за тарифом 1027.6000, вартість якого,  з урахуванням  ПДВ,  складає 1141,87 грн.
-у грудні  2020 року у  обсязі 1.161600  Гкал,  за тарифом 1265.0900,  вартість якого, з урахуванням  ПДВ,  складає 1763,44 грн.
-у січні  2021 року у  обсязі 1.211000  Гкал,  за тарифом  1265.0900,  вартість якого,  з урахуванням  ПДВ,  складає 1838,42 грн.
-у лютому 2021 року у обсязі 1.173600 Гкал,  за тарифом  1265.0900,  вартість якого, з урахуванням  ПДВ,  складає 1781,65 грн.
-у березні  2021 року у обсязі 1.033828 Гкал,  за тарифом  1265.0900,  вартість якого, з урахуванням  ПДВ,  складає 1569,47 грн.
-у квітні  2021 року у  обсязі 0.596075 Гкал,  за тарифом  1265.0900,  вартість якого, з урахуванням ПДВ,  складає 904,91 грн.
Отже, заборгованість відповідача за спожиту теплову енергію за період з листопада 2020 року по квітень 2021 року становить 8 999,76 грн. (а.с. 32).
Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема, Законом України «Про житлово-комунальні послуги»  № 2189-VIII від 09.11.2017 року, який введено в дію з 01.05.2019 року, Законом України «Про теплопостачання» N 2633-IV від 02 червня 2005 року, а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року (далі - Правила № 630), чинних на момент виникнення спірних правовідносин.
За положенням ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.
Правовідносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, мають ознаки зобов`язання, в силу яких споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
За правилами ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.
Надання житлово-комунальних  послуг здійснюється  виключно на  договірних засадах  (ч.  1  ст.  12  Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина 1 статті 901 ЦК України).
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 7  Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. 
В силу вимог ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» основними обов`язками споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.
Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язанні оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Зазначена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13, в Постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 904/2238/17 та від 16 жовтня 2018 року у справі № 904/7377/17, відповідно до якого «укладення договору з теплопостачання відповідно до статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил користування тепловою енергією, є не правом споживача послуг, а його обов`язком, а сам лише факт не укладення такого договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від сплати за фактично спожиту теплову енергію в спірний період».
Отже, відсутність між сторонами договору на надання послуг з централізованого опалення не є підставою для несплати за надані Концерном «Міські теплові мережі» послуги, оскільки обов`язок оплати випливає з закону.
Згідно ст. 20  Закону України «Про теплопостачання» тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб`єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Розрахунок середньозважених тарифів на теплову енергію, вироблену з використанням природного газу, для потреб населення, установ та організацій, що фінансуються з державного чи місцевого бюджету, здійснюється за адміністративно-територіальними одиницями (Автономною Республікою Крим, областями, містами Києвом чи Севастополем) центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері ефективного використання паливно-енергетичних ресурсів, енергозбереження, відновлюваних джерел енергії та альтернативних видів палива, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Як передбачено п.п. 18, 20 Правил № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.
Відповідно до п. 12 Правил № 630 у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії.
У цій справі між Концерном «МТМ» та ОСОБА_1 як споживачем склалися фактичні договірні відносини, за якими у нежитлове приміщення № 149, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 55,7 кв.м., та належить відповідачу, надавалися житлово-комунальні послуги, нарахування плати за які здійснювалося Концерном «МТМ». У  вказане нежитлове  приміщення,  яке знаходиться в цокольному поверсі 5-ти поверхового житлового будинку,  та в якому  наявне централізоване  опалення,  позивачем у період з листопада 2020 року по квітень 2021 року включно фактично  постачалась теплова енергія  для  опалення  даного нежитлового  приміщення  в  обсягах,  зазначених  у  вказаних вище Актах  приймання-передачі  теплової енергії. 
Нарахування оплати за надану відповідачу у нежитлове приміщення теплову енергію у заявлений період проводилося за такою методикою.
Норма витрати теплоти на опалення на 1 м2 загальної площі будинку відповідно до його поверховості, ккал/год*м2, згідно КТМ 204 України 244-94, приведена до рахункової температури зовнішнього повітря, яка для м. Запоріжжя, згідно ДСТУ-Н Б В.1.1-27:2010 «Будівельна кліматологія», Київ, Мінрегіонбуд України, 2011, складає -21 °С. 
Розрахунки проводились з урахуванням норми споживання теплової енергії, встановлених для різних поверхів багатоквартирного будинку: 1-2 поверхи -179,6 * (18-(-21)) /(18-(-22)) = 175,11 ккал/год*м2; 3-4 поверхи -  103,6 * (18-(-21)) /(18-(-22)) = 101,01 ккал/ год * м2; 5 і більше поверхів - 69,2 * (184-21)) /(18-(-22)) = 67,47 ккал / год * м2. Величина норми споживання на опалення розрахована згідно КТМ 204 України 244-94, та складає: Qmax=qo*S*Кфункц, де: qo - норма витрати теплоти на опалення на 1м2 будівлі, ккал/год * м2, S - площа приміщення споживача, м2, Кфункц - коригуючий коефіцієнт.
Нарахування за послугу з централізованого опалення на нежитлове приміщення виконано згідно показань будинкового приладу обліку.
Нежитлове приміщення знаходиться у п`ятиповерховому будинку. Норма споживання опалення нежитлового приміщення складає: 67,47* 55,7 м2 * 1 = 3758 ккал/годину.
Згідно з розрахунком заборгованості по основному боргу, наданого позивачем, заборгованість за надані Концерном «МТМ» відповідачу послуги з централізованого опалення даного нежитлового приміщення за період з листопада 2020 року по квітень 2021 року становить 8 999,76 грн. У свою чергу, відповідачем не надано доказів на спростування наданого позивачем розміру заборгованості
Колегія суддів дійшла висновку, що надані Концерном «МТМ» суду щомісячні нарахування оплати за фактично надані позивачем комунальні послуги є обґрунтованими та такими, що проводилися відповідно до діючого законодавства. 
Пред`явлені позивачем рахунки для оплати з вищевказаними нарахуваннями за зазначений період надання послуг ОСОБА_1 не оплачені. 
З урахуванням вищенаведеного, позовні вимоги про стягнення заявленої суми основного боргу у розмірі  8 999,76 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідач не виконала зобов`язання, не здійснила оплату за фактично отримані комунальні послуги щомісячно, таким чином прострочила грошове зобов`язання у заявлений позивачем період.
Згідно з розрахунками позивача, сума інфляційних збитків за заявлений позивачем період прострочення складає 484,02 грн., 3% річних - 219,30 грн. (а.с. 33, 34).
Колегія суддів погоджується  з наданими позивачем  розрахунками та дійшла висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь Концерну «МТМ» заявлених сум інфляційних збитків та 3% річних за вищевказаний період прострочення обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Отже, обставини, на які посилався позивач в апеляційній скарзі як на підставу перегляду судового рішення, знайшли своє підтвердження.
Відповідно до  статті 376 ЦПК України оскаржуване рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь Концерну «МТМ» заборгованості за послуги з централізованого опалення в розмірі 8 999,76 грн., суми інфляційних втрат - 484,02 грн. та 3% річних - 219,30 грн.
Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Отже, з відповідача на користь Концерну «МТМ» слід стягнути 2 481,00 грн. судового збору за подачу позивачем позовної заяви до суду першої інстанції (а.с. 1, 2) та 3 721,50 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги (а.с. 105), а всього -  6 202,50 грн.
Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  Концерну «Міські теплові мережі»  задовольнити.
Рішення Орджонікідзевсього районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2023 року скасувати, ухвалити у справі нове судове рішення наступного змісту.
Позов Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення задовольнити.
Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь Концерну «Міські теплові мережі» (р/р НОМЕР_5 у Філії АТ «Укрексімбанк» у м. Києві, МФО 322313, ЄДРПОУ 32121458) суму заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з листопада 2020 року по квітень 2021 року включно в розмірі 8 999 (вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн. 76 коп.
Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь Концерну «Міські теплові мережі» (р/р НОМЕР_6 , ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», МФО 320478, ЄДРПОУ 32121458): інфляційні втрати за період з листопада 2020 року по квітень 2021 року включно в сумі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн. 02 коп., 3 % річних за період з листопада 2020 року по квітень 2021 року включно в розмірі 219 (двісті дев`ятнадцять) грн. 30 коп. та судовий збір в сумі 6 202 (шість тисяч двісті дві) грн. 50 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Повний текст постанови складений 08 травня 2023 року.

Головуючий Д.А. Трофимова

Судді: В.Ю. Бєлка

О.В. Крилова