П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/19265/22 
                                                                               Головуючий у 1-й інстанції:  Нагірняк М.Ф. 
Суддя-доповідач:  Смілянець Е. С. 
25 травня 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Смілянця Е. С. 
суддів:  Полотнянка Ю.П.  Драчук Т. О. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, щодо не переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугою років, починаючи з 27.07.2021;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, перевести його з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугою років, починаючи з 27.07.2021, здійснити перерахунок та виплату недоплаченої з цього періоду пенсії.
Судове рішення мотивоване тим, що станом на день звільнення вислуга років позивача у календарному обчисленні складала 21 рік 06 місяців 06 днів, що виключає можливість призначення (переведення) позивачу пенсії відповідно до положень пункту «а» ч.1 ст.12 Закону №2262-ХІІ. Вислуга років позивача, обчислена на пільгових умовах,  підлягала б врахуванню лише при визначенні розміру пенсії.
Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. 
Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що проходив службу в поліції та на день його звільнення (через хворобу) вислуга років складала: у календарному обчисленні 21 рік 06 місяців 06 днів; у пільговому - 26 років 02 місяців 01 день. В липні 2022року звернувся до відповідача із заявою про переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугою років. Однак листом від 23.08.2022 відповідач фактично відмовив у призначенні пенсії, мотивуючи відсутністю необхідної календарної вислуги років, а саме 22,6 календарних років і більше.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначає, що не врахування позивачем положень змін та доповнень до Порядку N 393, внесених Постановою КМ № 119 від 16.02.2022 і які набрали чинності 19.02.2022 і відповідно були чинними на час звернення позивача (липень 2022 року) помилково призвели до звернення з даним позовом.
Розглянувши в порядку письмового провадження подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.
Судом встановлено та визнається сторонами, що наказом Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 30.12.2015 №72 о/с «По особовому складу», майора поліції ОСОБА_1 , командира роти батальйону патрульної поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області, звільнено зі служби в поліції за п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» /через хворобу/ з 31.12.2015.
Як зазначено в даному наказі, дослідженому судом, станом на день звільнення вислуга років Позивача складає: у календарному обчисленні - 21 рік 06 місяців 06 днів; у пільговому - 26 років 02 місяці 01 день.
26.07.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою про переведення його починаючи з 27.07.2021 року з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років та про проведення донарахування та виплату різниці його пенсійного забезпечення.
Згідно інформації викладеної в листі від 23.08.2022 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило позивачу про відмову у переходу з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років, оскільки відповідно до пункту «а» ст.12 Закону №2262-XII пенсія за вислугу років незалежно від віку призначається особам, якщо вони звільнені зі служби з 01 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і 6 місяців і більше. Відповідно до витягу з наказу Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 30.12.2015 №72 о/с, вислуга років позивача на день звільнення зі служби у календарному обчисленні становить 21 рік 06 місяців 06 днів, у зв`язку із чим, відсутні підстави для призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» ст.12 Закону №2262-XII.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Так, спірні відносини, що виникли між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав призначення пенсії особам, які перебували, зокрема, на службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, регулюються правовими нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ (далі Закон №2262-ХІІ).
Згідно із пунктом «а» ч.1 ст.12 Закону №2262-ХІ (в редакції, яка діяла на час звернення позивача із заявою щодо підготовки документів для призначення йому пенсії), пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше.
Отже, положеннями ст.12 Закону №2262-XII визначено, що право на пенсію за вислугу років відповідно виникає за наявності двох умов: звільнення зі служби та наявності необхідної вислуги років.
Порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст.17-1 цього ж Закону)
Алгоритм обчислення вислуги років для призначення та виплати такої пенсії врегульовано правовими нормами постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року N 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб" (надалі - Порядок N 393) із змінами та доповненнями, що були чинні на час виникнення спірних відносин.
За змістом правових норм Закону №2262-ХІІ та Порядку N 393 законодавець не надає визначень ні "календарної вислуги років" ні пільгової вислуги років". Правовими нормами Порядку N 393 та Закону №2262-ХІІ законодавець лише визначає періоди служби, які підлягають зарахуванню до вислуги років у календарному обчисленні або на пільгових умовах. Тобто, законодавець визначає лише способи обчислення вислуги років.
Разом з тим, правовими нормами Порядку N 393 із змінами, внесеними Постановою КМ № 119 від 16.02.2022 і набрали чинності 19.02.2022, чітко розмежований механізм визначення вислуги років для призначення пенсії відповідно до Закону №2262-ХІІ та механізм розрахунку вислуги років на пільгових умовах для визначення розміру такої пенсії.
Зокрема, приписами п.2-1 Порядку N 393 прямо зазначено, що для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.
Одночасно приписами п.3 цього ж Порядку прямо передбачено, що до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах.
Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03 березня 2021 року у справі №805/3923/18-а відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №725/1959/17, від 27 березня 2018 року у справі №295/6301/17 і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у частині призначення пенсії за вислугу років, зробив висновок про те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.
Вказана позиція була також підтримана у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі №480/4241/18.
У вищезазначеній постанові Судова палата сформувала наступні правові висновки:
«В цілях Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до постанови №393».
У справі, яка розглядається суд першої інстанції встановив, що вислуга років позивача у пільговому обчисленні складає 26 років 02 місяці 01 день.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції, що станом на день звільнення вислуга років позивача у календарному обчисленні складала 21 рік 06 місяців 06 днів, що виключає можливість призначення (переведення) позивачу пенсії відповідно до положень пункту «а» ч.1 ст.12 Закону №2262-ХІІ. 
Отже, з урахуванням правового висновку, наведеного у постанові об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03 березня 2021 року у справі 805/3923/18-а та постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №480/4241/18, колегія суддів КАС ВС дійшла висновку про наявність підстав для визнання протиправним оскаржуваного рішення відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Правову позицію аналогічного змісту також викладено у постанові Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі №620/6139/20.
Суд також зазначає, що згідно з пунктом 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Відповідно до частини 3 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
З системного аналізу вищезазначених норм слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача.
Доводи позивача, що  ст. 50 Закону № 2262-ХІІ пенсії за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією, а саме, починаючи з 27.07.2021, колегія суддів вважає необґрунтованими оскільки позивачу була призначена пенсія по інвалідності відповідно до Закону № 2262-ХІІ (після звільнення зі служби 30.12.2015), тому  переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугою років має відбуватися з дня звернення до пенсійного органу.
З матеріалів справи встановлено, що 26.07.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою про переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років та про проведення донарахування та виплату різниці його пенсійного забезпечення, тому із цієї дати підлягає таке переведення.
Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому, керуючись статтею 315  КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою  адміністративний позов задовольнити частково. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року скасувати.
Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, щодо не переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугою років.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, перевести ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугою років, починаючи з 26.07.2022, здійснити перерахунок та виплату недоплаченої з цього періоду пенсії.
В іншій частині позову відмовити.   

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Полотнянко Ю.П.    Драчук Т. О.