Київський апеляційний суд

 

П О С Т А Н О В А
 
І м е н е м     У к р а ї н и

14 березня 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Тютюн Т.М. за участю захисника Сіренка М.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Сіренка М.Ю. на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 2 лютого 2023 року щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
у с т а н о в и в :
 
Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 02.02.2023 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Як встановив суд, з посиланням на протокол про адміністративне правопорушення, 18 грудня 2022 року о 16 годині 45 хвилин ОСОБА_1 , який керував автомобілем "Daewoo Lanos" д/н НОМЕР_2 по просп. Червоної Калини, 5-В в м. Києві з ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР).
В апеляційній скарзі захисник Сіренко М.Ю. зазначає, що суд допустив спрощений підхід до розгляду справи, не дав належну оцінку доказам, внаслідок чого виніс незаконну постанову. Посилаючись на положення ч.2 ст.266 КУпАП, якою передбачено процедуру огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вказує, що після проведення огляду ОСОБА_1 поліцейським на місці зупинки транспортного засобу його направили на огляд до закладу охорони здоров`я, що згідно з ч.3 ст.266 КУпАП може бути лише у разі незгоди водія на проведення огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами.
Всупереч п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України          № 1103 від 17.12.2008 (далі - Порядок), відмова водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейськими в присутності двох свідків зафіксована не була. Складання протоколу уразі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейським в присутності двох свідків також передбачено п.6 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015. При цьому недопустимо з боку працівників поліції пропонувати особі відмовитися від огляду, оскільки це волевиявлення особи, а такі дії поліцейських порушують порядок огляду водіїв та мають розцінюватися судом як схиляння до вчинення правопорушення, тобто провокацію. Як стверджує захисник, працівники поліції схилили ОСОБА_1 відмовитися від проходження огляду, пояснивши, що якщо він вживав наркотичні засоби, то в лікарні результат буде позитивним, чого не мали права робити. Ці обставини свідчать про порушення поліцейськими процедури огляду, що згідно з ч.5 ст.266 КУпАП тягне за собою його недійсність.
Відповідно до вимог ст.266 КУпАП ОСОБА_1 відсторонений від керування транспортним засобом не був, права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, поліцейські йому не роз`яснили, чим порушили право на захист. Отже, винуватість його підзахисного не доведена належним чином, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.
З наведених підстав просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 
Крім того, апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку оскарження постанови, поважність причин пропуску якого захисник мотивує тим, що справу розглянуто під час відсутності ОСОБА_1 , який про місце і час розгляду справи належним чином сповіщений не був, чим порушено його права, і про прийняте рішення дізнався лише 13.02.2023. Однак під час ознайомлення з матеріалами справи 14.02.2023 текст постанови був ще відсутній.
До апеляційного суду ОСОБА_1 , який повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не прибув, і не повідомив про поважні причини неявки. Враховуючи думку захисника, який не заперечував проти розгляду справи без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і положення ч.6 ст.294 КУпАП, неявка ОСОБА_1 не перешкоджає розгляду справи.
Вислухавши пояснення захисника Сіренка М.Ю., який підтримав клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційну скаргу і просив їх задовольнити, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи клопотання та апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.  
Згідно з ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Згідно з ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Апеляційну скаргу захисник подав 16.02.2023, тобто з пропуском встановленого законом строку.   
Твердження, що про розгляд справи ОСОБА_1 належним чином сповіщений не був лише з огляду на не отримання судової повістки поштою, є надуманими, оскільки про місце і час судового засідання, призначеного на 14 годину        50 хвилин 02.02.2023, йому було направлено текст судової повістки sms-повідомленням на вказаний ним особисто номер мобільного телефону в протоколі про адміністративне правопорушення. Sms-повідомлення доставлено 19.01.2023, що підтверджується довідкою про доставку, яка формується в електронному вигляді, а тому достовірність викладених у ній даних не викликає жодних сумнівів (а.с.7 зв.). Також зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 брав участь у розгляді справи.
Разом з тим, на заяву ОСОБА_1 , подану до суду 06.02.2023, копія постанови йому надана не була (а.с.12). Немає підстав ставити під сумнів і посилання захисника на те, що на час ознайомлення зі справою 14.02.2023 текст постанови був відсутній, оскільки до Єдиного державного реєстру судових рішень вона була надіслана 15.02.2023. Оскільки подання апеляційної скарги потребує ознайомлення зі змістом судового рішення, яке оскаржується, копію якого захисник сподівався отримати, строк апеляційного оскарження пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.
Вивченням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції згідно з ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами.
Такими доказами є дані, зафіксовані в: протоколі про адміністративне правопорушення, в якому детально викладено суть порушення, вчиненого             ОСОБА_1 , про що зазначено раніше; записі портативного відеореєстратора поліцейського.   
Суд правильно не взяв до уваги пояснення ОСОБА_1 , який заперечив свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що відмовився пройти огляд у лікаря нарколога, оскільки наркотичні засоби не вживає. 
Такі пояснення повністю спростовуються відеозаписом, яким зафіксовано, що під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 повідомляє, що нібито місяць тому вживав наркотичні засоби і розмірковує з приводу того, протягом якого часу вони можуть бути виявлені в організмі. 
До того ж, на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - це обов`язок водія, передбачений п.2.5 ПДР, і заперечення стосовно вживання наркотичних засобів не звільняють водія від цього обов`язку. Цей же обов`язок з посиланням на ПДР працівник поліції роз`яснила ОСОБА_1 , повідомивши, що силоміць доставляти його до закладу охорони здоров`я ніхто не буде, і що рішення про проходження огляду повинен приймати сам водій, та попередила, що у разі відмови від проходження огляду щодо нього буде складено протокол. 
З цього приводу суд правильно вказав в ухвалі, що ОСОБА_1 був обізнаний з цією нормою, оскільки складав теоретичний іспит для отримання права керування транспортними засобами. 
Оцінюючи зміст спілкування, вважаю надуманими твердження захисника, що нібито поліцейські запропонували ОСОБА_1 відмовитися від огляду і у такий спосіб схилили до вчинення адміністративного правопорушення.   
Доводи в апеляційній скарзі, що після проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу він всупереч вимогам ст.266 КУпАП був направлений на огляд до закладу охорони здоров`я, не відповідають дійсності, оскільки на місці зупинки він такий огляд не проходив, а працівник поліції лише перевіряла реакцію його зіниць на світло.
Згідно з ч.6 ст.266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. 
Процедура направлення поліцейськими водія для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння визначена Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008. На виконання вказаної постанови Кабінету Міністрів України з метою створення нормативно-правового підґрунтя діяльності патрульної поліції та закладів охорони здоров`я наказом МВС України та МОЗ України            від 09.11.2015 року № 1452/735 була затверджена Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції(далі - Інструкція).
Згідно з п.12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Згідно з п.7 розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.
Оскільки цими нормами передбачено огляд водія на стан наркотичного сп`яніння виключно лікарем у закладі охорони здоров`я з обов`язковим відібранням зразків біологічного середовища для лабораторного дослідження, а у ОСОБА_1 було виявлено ознаки саме наркотичного сп`яніння, то огляд на місці зупинки транспортного засобу і не міг проводитися.
Згідно з ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до п.п.4, 8 Порядку огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків, і так само у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох 
свідків складає протокол про адміністративне правопорушення. 
За загальними правилами застосування нормативно-правових актів у разі неузгодженості між ними закон, яким є Кодекс України про адміністративні правопорушення, має вищу юридичну силу, а всі підзаконні нормативно-правові акти, до яких відносяться вказані Порядок та Інструкція, приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. 
Редакція ч.2 ст.266 КУпАП викладена з урахуванням змін, внесених Законом          № 1231-IX від 16.02.2021, який набрав чинності 17.03.2021, у той час як Порядок та Інструкція останній раз піддавались змінам ще у 2015 році, коли положення цієї норми не передбачали застосування технічних засобів відеозапису, а виключно присутність двох свідків. 
На користь цього свідчить і те, що до п.6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, було внесено зміни, і чинною на даний час редакцією передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Враховуючи викладене, складання протоколу про адміністративне правопорушення у разі відмови особи від огляду на стан сп`яніння без присутності свідків, але за умови фіксування із застосуванням портативного відеореєстратора, не є порушенням процедури.
Власноручним записом ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення та підписом у графі протоколу про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, і повідомлення про розгляд справи у Деснянському районному суді м. Києва за викликом, спростовуються посилання захисника на те, що ОСОБА_1 відсторонений від керування транспортним засобом не був і що йому не роз`яснювалися його права. 
Отже, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена повністю.
Стягнення на ОСОБА_1 накладене в межах строків, встановлених ст.38 КУпАП, і відповідає санкції відповідної частини статті. 
Таким чином постанова судді є законною та обґрунтованою і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,    
п о с т а н о в и в :
 
Поновити захиснику Сіренку М.Ю. строк апеляційного оскарження постанови судді Деснянського районного суду м. Києва від 2 лютого 2023 року.
Апеляційну скаргу захисника Сіренка Максима Юрійовича залишити без задоволення, а постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 2 лютого    2023 року, якою на  ОСОБА_1  накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 /однієї тисячі/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 /сімнадцять тисяч/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

 
 
Суддя Київського

апеляційного суду                                                                                       Т.М. Тютюн